ETT BESÖK PÅ RÅSHULT 
I I I 
Framsidan vetter åt sydost, och det är morgonsolen, som 
lyser rätt in i rummen, ty endast åt detta håll har man fri utsikt. 
Forstukvisten beskuggas dock av några höga lönnar (de högsta 
träden på bild i) och stora fågelbärsträd; norr om dessa (åt höger 
på bilden) stå en åldrig rönn och frodiga äppleträd. 
Bakom boningshuset ligger den lilla »parken», där monu¬ 
mentet över den odödlige naturforskaren står upprest; såsom man 
av det föregående lätt inser, ligger den på västsluttningen mellan 
Bild 8. Linné-lunden och monumentet vid Råshult; vy mot väster, sedd från lundens högsta 
del. Strax nedom obelisken ses järnvägen; i bakgrunden skogsvägen till 
Stenbrohults kyrka. Fot. av förf. 
gårdsbyggnaderna och järnvägen, bild 8 och io. Som plats för 
monumentet har den ett mycket lämpligt läge, men för en »park¬ 
anläggning» är läget föga lämpligt till följd av markens lutning 
och den torra jordmånen, vartill vi skola återkomma. 
Redan i slutet av 1700-talet fanns nordost om Råshult ett 
litet Linné-monument, nämligen en flera alnar hög, fyrkantig ek¬ 
stolpe. Under 1800-talets första decennier företog sig den ivrige 
Linné-beundraren komminister P. M. Långh att inrätta en »Linné- 
grotta», bestående av ett antal lövträd i krets och vid ingången 
ett par trätavlor med granna målningar av Långh själv samt där 
