FAMIIJKTRADITIONER OM LINNÉ 
naturligtvis till stor förvånino- för den inträdande, som icke 
sen, nedsläpptes i råtthål för att anställa jakt på dessa skade¬ 
djur. Linné hade ock en papegoja, som beredde honom mycket 
nöje. Hon brukade sitta på hans axel, då han åt, och delade 
då hans måltid. Om henne berättas flera historier. Så t. ex. 
då Linné var utgången och någon knackade på hans dörr, bru¬ 
kade hon, på ett förvillande sätt härmande hans röst, ropa: »Sti' 
, ..s-- -- -- 
fann någon person i rummet. Så 
länge den främmande var inne, 
satt hon alldeles tyst, men gick 
han ut och förnyade sin knack¬ 
ning, förnyade också hon sitt 
»sti’ in!» Då det led mot mid¬ 
dagen och papegojan började 
känna sig hungrig, plägade hon 
också ropa: »Herr Carl, klockan 
är 12». Hon var nämligen van, 
att när hon hörde detta rop, mid¬ 
dagen på Linnés axel nalkades. 
Linné hade en trädgårdsmästare, 
som hette Löfberg. Denne lär 
hava haft för vana, att då han 
skulle gå in till sin husbonde, ^ 
utanför dörren rätt grundligt putsa 
sin näsa. En dag överraskades 
han vid sitt inträde av att papegojan ropade: »snyt dig, Löt- 
berg». Förmodligen hade väl något av barnen lärt henne detta 
uttryck, och då hon hörde Löfbergs namn nämnas, erinrade hon 
sie^ detsamma. 
Huru mycket Linné var fästad vid sina djur, visar bland 
annat ett brev av honom till en brukspatron Hedoire, av¬ 
tryckt i det De la Gardieska arkivet. Det är av följande lydelse: 
»Edle och Högachtade Hr Brukspatron! 
Med mycken smärta måste jag notificera Herr Brukspatro¬ 
nen, som altid' wäntast tager dehl i mina öden, den hjärteliga 
Glasklocka, som suttit på Hammar¬ 
by. Tillhör förf. Efter fotografi av 
E. Finn 1917. 
