FAMILJETRADITIONER OM LINNÉ 9 
Man har velat påstå, att Linné haft hallucinationer och »sett 
sig själv». Dessa berättelser äro dock sannolikt rena dikter, om 
han icke möjligen någon gång roat sig med att genom en dylik 
berättelse skämta med någon. Själv har han, så vidt jag vet, 
aldrig i sina skrifter nämnt ett ord därom, och hans yngsta dot¬ 
ter har bestämt förklarat, att hon aldria av honom eller sin mor 
hört det ringaste om den saken. Däremot är det nog säkert, 
att han trodde på aningar, och mer än en gång lärer han med 
dyster uppsyn kommit från ett avsked och på tillfrågan svarat, 
att det avskedet var taget för sista gången. 
Det har också blivit sagt, att Linné i sitt husliga liv ej 
skulle hava varit lycklig. Så vidt jag kunnat erfara, måtte detta 
dock helt och hållet grunda sig på missförstånd. Angående detta 
anför Fabricius, som i två år (1763, 1764) var hans lärjunge i 
Uppsala och på Hammarby, följande F »I sin familj var han (Linné) 
icke fullt lycklig. Hans hustru var stor, stark, härsklysten, egen- 
nyttig och utan all uppfostran. Hon fördrev ofta glädjen från 
våra samkväm. Emedan hon intet hade att säga i ett bildat 
sällskap, älskade hon icke ett sådant. Barnens uppfostran kunde 
under sådana omständigheter icke bliva annat än dålig. Frök¬ 
narna äro alla snälla, men råa naturbarn, utan det fina sätt, som 
uppfostran skulle hava förlänat dem.» 
Först och främst har man dock härvid att besinna, att ba- 
bricius var en främling, och att Iru Linné vid tiden för hans vis¬ 
tande i Sverige redan kunde hava hunnit bli mätt på besök av 
främlingar, helst som hon säkerligen icke utan svårighet kunde 
meddela sig med dem; under sådana förhållanden är det ju 
icke underligt, om hon ej kunde vara särdeles älskvärd och 
underhållande. För övrigt är det nog troligt, att Linnés hustru 
ej kunde följa sin man på hans fantasis djärva flykt eller 
mäta sig med honom i tankarnas skärpa, men detta må med 
skäl ursäktas henne; detsamma var ju förhållandet med mången, 
som gjorde anspråk på större bildning, än en flicka av me¬ 
delklassen den tiden kunde erhålla. Härav följer, sa vidt jag 
‘ .Se SiövF.K, Leben des Ritters Carl von Linne, 1. IL P- io6. 
