FAMILJETRADITIONER OM LINNÉ 
I I 
spunnit de flesta härvorna, erhöll den största marknadsgåvan; en 
av fröknarna skulle alltid vara närvarande vid spinningen. Så 
länge hon orkade, härvlade hon själv allt garnet för att se, huru 
det var spunnet. En gång under den tid hon var sängliggande, 
hade en hennes dotterdotter råkat att spräcka en stekpanna ute 
i köket. Då hon kom in och med bävande stämma berättade 
sitt missöde, lär fru Linné med mycket 
lugn hava upptagit saken och endast 
svarat; »jaså, hennes mor skall få den 
där pannan på sin lott i mitt testa¬ 
mente». Och däruti höll hon ord. 
Om fru Linné höll reda på sitt 
hus och icke gärna såg tid och egen¬ 
dom gagnlöst förstöras, kan man dock 
icke kalla henne snål. Allt matnyt¬ 
tigt, som Hammarby avkastade, an¬ 
vändes i hushållet, och god mat, ste¬ 
kar och gräddkakor m. m., lär där 
hava funnits i överflöd. Aven mot 
tjänstfolket var hon frikostig i den 
vägen. Ln matordning för tjänarna, 
på vilken var upptaget, vad de skulle 
hava till frukost, middag och kväll 
var dag i veckan, lämnade goda upp¬ 
lysningar i den vägen. Tyvärr har 
denna genom ett misstag nyligen för¬ 
kommit, och jag är därför endast i tillfälle att nämna, att den 
mat, som bestods, utgjordes huvudsakligen av soppa, bröd och 
kött. Potatis lär hava förekommit tre gånger i veckan. Det 
var bestämt, huru många marker kött varje person skulle er¬ 
hålla, och portionerna lära ej hava varit knappt tilltagna. 
Då konung Gustav III d. 12 aug. 1 775 besökte Linné i 
Uppsala, fick hans betjäning under hällande regn sitta kvar pä 
sina hästar nere på gården. Detta tyckes icke hava behagat fru 
Linné, som sannolikt icke höll särdeles mycket pä etiketten, och 
när konungen efter en stund frågade henne, om hon hade någon 
Fig. 7. Fru Linnés spinnrock, nu 
på Hammarby. Efter fotografi av 
M. Rånlund 1918. 
