FAMILJETRADITIONKR OM LINNÉ I 5 
gamla porslinet varit så lult, att han slagit sönder det och skaffat 
nytt. Kn annan gång, då hans hustru och döttrar voro i staden 
och han befann sig ensam med sin dotterdotter ute vid Ham¬ 
marby, lät han förfärdiga åt henne en hel kostym av grått vad¬ 
mal, på det hon skulle kunna vara ute och åka kälkbacke, så 
mycket hon ville. Säkerligen sysselsatte han sig pä lediga stun¬ 
der mycket med barnen, och dä hans yngsta dotter var liten, 
tog han henne ofta med sig på föreläsningarna, där hon då hela 
P'ig. 10. Vit näsduk med broderad blå bård och knypplade spetsar (92 X 75 cm.), förfärdigad 
av dalkullor och av dem skänkt till Linné på hans bröllopsdag, dh'llhor förf. 
Efter fotografi av E. I'inn 1918. 
tiden hck stå mellan hans knän och höra på. Stundom tog han 
henne också, barhalsad, bararmad och barhuvad, som hon gick i 
hemmet, med sig på sina promenader ut i staden och brukade 
då, för att hon icke skulle förkyla sig, knyta sin näsduk om hal¬ 
sen på henne (hg. g — lo). En annan berättelse angående denna 
hans dotter rör sig omkring en slipad liten sten, ett s. k. katt¬ 
öga, som Linné av någon utlänning fått 'sig tillsänd tillsammans 
med en dukat med anhållan, att han ville använda denna senare till 
stenens infattning i en ring. Han satte mycket värde på denna 
sten, men råkade tajipa bort både denna och dukaten ute vid 
Hammarby. Den upphittades emellertid efter en tid av Sophia, 
