TYCHO TULLBERG 
I S 
^^'ar fönwgd med lyckans håfwor, 
döm ej hårdt om andras fehl. 
Dela med dig af de gåfwor, 
Himlen dig beskiärt till dehl. 
^Var mot dina vänner trogoi, 
ömsint för en blödig siähl, 
i beslut och rådslag trogen. 
Tänk ej ondt, men tala wähl. 
'brösta den, som du ser gråta, 
giör ej af den arma spott. 
War benägen att förlåta 
den, som ångrar sina brott. 
Lätt ej lappri dig förtreta, 
war ej kall i stora mål, 
aldrig någons swaghet reta; 
giör mot andra, hwad du tohl. 
\\mr ej hård mot den dig tienar, 
håll dit hus i skick och lag. 
Se dig före hwem du lä7iar, 
lef att kunna dö hwar dag. 
Äger du en trogen maka, 
war mot den båd god och huld; 
ömsint och dess rätt bewaka, 
att du slipper dubbel skuld. 
* * 
De drag ur Linnés enskilda liv, som jag i det här ånyo 
återgivna föredraget framställt, kunna ju synas ganska obetyd¬ 
liga, men torde dock lämna ett icke så alldeles oväsentligt bidrag- 
till hans karakteristik. Nästan allt vad jag här meddelat, har jag 
nämligen hört av min mor, och då man betänker, att Linnés 
tre yngre döttrar, Lovisa, Sara Stina (g. m. kapten H. Duse) 
och Sophia (g. m. ombudsman S. Chr. Duse), så länge de levde, 
stodo i det livligaste umoränsie med varandra, och vidare, att min 
mor, som var född 1815, vid hennes mormors, Sophias frånfälle 
var 15 år, vid kaptenskan Duses död 20 år och vid fröken Lin¬ 
nés 24 år samt 30 år, då hennes mor, Linnés dotterdotter, dog, 
är det tydligt, att hon hade godt tillfälle att höra berättelser från 
den gamla, för Linnés döttrar oförgätliga tid, då han i L^ppsala 
och vid Hammarby utförde sin livsgärning. 
