20 
TYCHO TULLBERG 
del dylika, som nu förlorat all betydelse, på den tiden inneburo 
ett verkligt erkännande av förtjänsten. Denna glädje över sam¬ 
tidens erkännande är ju dock ingalunda detsamma som ärelystnad. 
Här är icke platsen att närmare ingå på någon redogörelse för 
Linnés moraliska och religiösa åskådning. Jag vill blott betona hans 
i de nyssnämnda anteckningarna ofta upprepade varning till sonen 
att icke grunda sin lycka på någon annans fall och hans märk¬ 
liga yttrande: »Allt gick olyckligt för mig, så länge jag ämnade 
hämnas, men ändrade sinnelag lämnande allt i Guds hand; sedan 
gick allt lyckligt.» För övrigt inskränker jag mig här att hän¬ 
visa till den ovan anförda »visan», som, vare sig den nu är för¬ 
fattad av Linné eller icke, synes noga återgiva Linnés levnads¬ 
regler. 
o 
Att Linné var en stor man känna alla; jag har här sökt 
visa, att Linné också var en lycklig man. 
