ERIK MU 1. LER 
2 2 
ungdom de rörande historierna om Linnaeus’ olika med- och mot¬ 
gångar. De hava visserligen åtskilligt reducerats, men ännu åter¬ 
står tillräckligt för att sprida en sagoglans kring vår mästares 
minne. Framför allt äger emellertid denna första Uppsalaperiod 
sin betydelse, emedan den bildar det förnämsta materialet för att 
bedöma Linné såsom forskarpersonlighet. I den förträffliga bio¬ 
grafi, som alltid kommer att bliva huvudverket i alla Linné- 
studier, har prof. Thore Fries samlat alla de faktiska data, som 
det väl är möjligt att hopbringa om denna Linnaeus’ ungdoms¬ 
period. Tillståndet här vid universitetet var sådant, att Linnaeus 
icke hade någon tradition att följa, ingen lärare, som genom sina 
föregående undersökningar kunde leda honom in på stigen till 
det land, som han skulle upptäcka. »Alltså», säger han själv, 
»frequenterade medicinen under största barbaries i Uppsala». Och 
vidare: »Ingen såg någon Anatomie, ingen Chemie och Linnaeus 
hade aldrig fått höra någon botanisk föreläsning, hvarken publice 
eller privatim.» Det är vidare uppenbart, att han redan på detta 
tidiga livsskede genom en sådan genial anings- och inbillnings- 
kraft, som vi benämna divination, når fram icke allenast till sexual¬ 
systemets uppställning, utan även till ett preliminärt utkast till 
hela sitt storverk. »Allt hade han koncipierat för sig, innan han 
ännu var 23 år gammal», säger Linné i sin självbiografi. 
Med rätta framhåller Fries den stora betydelse, som hans 
första skrift Prmludia Sponsaliorum plantarum ägde för hans lev¬ 
nadsöden och vetenskapliga utveckling. Skriften är som bekant 
tillägnad Olof Celsius på nyårsdagen 1730. Dedikationen, som 
på ett betagande sätt visar ynglingens känslor av vördnad och 
tillgivenhet för sin välgörare, lyder i sin första del sålunda; »En 
gamal plägsed är att uppwachta sina förnämme Gynnare på Ny- 
åhrs-dagar med verser och lyckönskningar, hwar till jag äfwen 
framför alla andra finner mig högst förbunden. Och welle 
jag wähl skrifva vers, men måste beklaga att på mig sannas 
rättel. dett gambla ordspråket: Poétae non hunt, sed nascuntur. 
Icke är jagh född någon Poet, men någorlunda Botanicus; t)’ 
frambär jag en liten frucht af den lilla åhrswäxt. Gud mig för¬ 
länt hafwer. Skulle jag framgifwa en Nyåhrsgåfwa att swara emot 
