24 
ERIK MULLER 
väldiga skriftställarskap. Redan av denna anledning förtjäna de 
att ihågkommas den första gången vårt Sällskap firar Linnés 
födelsedag. Men dessutom äger denna skrift ett stort historiskt 
värde. Betydelsen av denna Linnsei ungdomsavhandling ligger 
däruti, att han med sådan övertygelse upptog Vaillant’s nya tanke 
om växternas sexualitet. Han »frimodigt förkunnade», säger Fries, 
»åsigter, som för flertalet den tiden torde stått på gränsen till 
galenskap». Men den är även från en annan synpunkt av stort 
värde. Icke sällan finner man fortfarande i den utländska littera¬ 
turen Linné framställd såsom den torre systematikern, för vilken 
den exakta beskrivningen av växtens eller djurets yttre delar är 
enda uppgiften. Sachs går ju till och med så långt, att han 
förklarar Linné fÖr överbliven skolastiker. Det är därför av stort 
intresse att finna, att redan denna Linnés ungdomsskrift har for¬ 
men av en starkt bindande logisk induktion, vars premisser äro 
dels iakttagelser, dels experiment av biologisk natur. Linnaei egna 
originella konception var ju den, att han lade växternas köns¬ 
organ, som enligt honom voro blommans huvudsakligaste delar, 
till grund för sitt system. Denna framställdes för första gången 
1730 i en ny bearbetning av hans Hortus uplandicus. Vid 24 
års ålder hade Linnaeus alltså redan fullbordat sitt sexualsystem, 
som för den tiden måste anses som en vetenskaplig gärning av 
högsta rang. 
De mest karakteristiska dragen i Linnés forskarpersonlighet, 
såsom de framträda under hans verksamhet i den första Uppsala- 
perioden, äro alltså; ett självständigt tänkande, som bryter sin 
egen väg utan ledning och lärare, och en mäktig originalitet, som 
meteorliknande träder fram och skapar mästerverk vid unga år. 
Mänsklighetens stora andar äga även sin naturalhistoria, ehuru 
dess bearbetning ännu är ganska obetydlig. Vid en jämförande 
undersökning av de andliga stormännen har det nu konstaterats a\' 
OsTWALD och andra, att de forskningsdrag som jag ovan framhållit 
hos Linné just äro de, som utmärka det mänskliga snillet. Linnaeus' 
första Uppsalaperiod är alltså historien om ett stort snilles utveck¬ 
lingshistoria. Den kände botanisten Alphonse de Candolle har 
i sina studier till geniernas karakteristik, stödd på den äldre 
