geniala ungdomsverk. Och i det senare skedet av Linnés Upp- 
salaverksamhet är det trädgården, som bildar blomsterfurstens 
rike, där konungar och drottningar göra besök. Den gamla 
trädgården bildar nästan en parallell med hans egen utveckling. 
Stadd i förfall efter den stora branden höjes den under Linnés 
energiska ledning till jämnhöjd med de förnämsta botaniska träd¬ 
gårdar i Europa. Sedermera har den liksom Linné själv råkat i 
glömska. Man har mycket svårt att kombinera avbildningen från 
dess glansdagar, där det kungliga ekipaget håller utanför den 
monumentala inkörsporten, med den bild, som trädgården för 
närvarande företer. Den gamla trotjänaren lär ju till och med 
stå för utsikten att styckas av stadens fäder, som behöva honom 
för sina gators reglering. — Men kanske stundar även dess re¬ 
nässans och restauration. Inom den organiska världens utveck¬ 
ling gäller den lagen, att ett rudimentärt organ, även om det 
under tidernas lopp uppstår till ny verksamhet, aldrig kan åter¬ 
vinna densamma gestalt, som det ägde före tillbakagången. På 
liknande sätt kan denna gamla trädgård aldrig komma tillbaka 
till sin forna uppgift att bilda en härd för botanisk forskning och 
undervisning. Men väl skulle den lämpa sig för en historisk upp- 
Mft att bevara minnet av den, som räknade trädgården för sin 
7 0 
förnämsta ögonsten. 
Varpå beror det, att den klassiska mark, som en gång ut¬ 
gjorde Linnés arbetsfält, så föga pietetsfullt vårdats.? Det måste 
anses alldeles uteslutet, att enskilda personer eller korporationer 
bära skulden härför. Jag är livligt övertygad, att orsaken till 
ovannämnda förhållande är att söka i en brist i vår nations kynne, 
nämligen att den saknar historiskt sinne. Svensken i allmänhet 
äger huvudsakligen intresse för den tid han lever i och bekymrar 
sig föga om det förflutna. Över bristande historiskt sinne har 
det varit rikligt tillfälle att skaffa sig erfarenheter vid den insam¬ 
ling, som för närvarande pågår inom vårt Sällskap. Det finnes 
en mängd så kallade praktiska män, för vilka det är fullkomligt 
obegripligt att man kan hav^a något intresse för en person, som 
levde och verkade för över loo år sedan. Men vad värre är, 
det finnes även höglärda män inom naturvetenskaper och medicin. 
