I. INNE OCH UPPSALA 
29 
som rycka på axlarna åt så fåvitska företag som att ägna tid 
och krafter åt det förflutna, då det finnes så mycket att utforska 
för nutid och framtid. För den förra kategorien av uppfattningar 
lär det icke kunna finnas något hopp om rättelse. Men den senare 
borde kunna förstå, att all historisk forskning i sista hand syftar 
till att ur det förgångna skaffa lärdomar för nutid och framtid. 
Här behöves emellertid ett upplysningsarbete. Jämte sitt egent¬ 
liga mål att vårda Linnéminilet, har Svenska Linné-Sällskapet där¬ 
för även en större uppgift, nämligen att hos sina landsmän söka 
väcka intresse för vården av sina stora naturvetenskapliga minnen. 
Stora krav att fullgöra, betydande svårigheter att övervinna 
under den närmaste framtiden äger emellertid vårt Sällskap redan, 
såsom tillräcklioft framg^år av dagens förhandlinrar. Sagan be- 
rättar, att jätten Antaeus i striden ständigt förvärvade nya krafter 
genom att beröra sin moder jorden. Må det vara tillåtet att 
hoppas, att vårt Sällskap, som nu för första gången mötts på 
den mark, som fostrat Linnaeus, måtte ur den hämta nya impulser 
och krafter till en fortsatt lyckosam utveckling. Men bliva dessa 
mål, till vilka Sällskapet närmast strävar, uppfyllda, då skola be- 
greppen Linné och Uppsala bliva mera förbundna än de varit på 
långa tider, och då skola även stenarna på sitt sätt förtälja, att 
vår störste naturforskare här levat och verkat. 
