5° 
CARL FORSSTRAND 
ningar av Gustaf Gottfried, den näst yngste av landshövdingens 
söner, i min år 1915 utgivna bok Linne i Stockholm. Dessa 
meddelanden kunna nu fullständigas med en anteckning, som ny¬ 
ligen kommit till min kännedom och som handlar om Linnés första 
inträde i Reuterholmska huset. Den träffas i en dagbok av Axel 
Gottlieb,' den andre i ordningen av sönerna, hänför sig till den 
24 januari 1734 och är av följande lydelse: 
»Den 24, torsdag, war här fremmande, Schening, Brenner, 
den nye Borgmästaren här i staden Salenius, en godsint man, 
skal wäl förstå sina saker, annars tyckes han ej wara bel esprit, 
Urlander, en student, Lhmeens benämnd, en liten osynlig men 
specidatif karl, skal äga stor kunskap i Botaniquen, Medicinen, 
Physiquen, Chymien och Historia natural, samt Mathesi och andra 
Wetenskaper. Han har warit i Lappland och där gjordt åtskil¬ 
liga curieusa observationer E. G.: 1:0) En slags måsa, som Lap- 
parne kalla romsi, på latin musens stellatus prolifer vaillantii, den 
skal wara et quarter hög och hafwa mycket små och fina rötter, 
hwilka äro som en filt inflätade uti hwarandra och gå intet diu- 
pare i marken än at man med något instrument rister omkring 
något stycke, skal man kunna draga av marken hela stora stycken 
liksom en annan hud, wäl til 3 och flera alnars längd och bredd. 
Denna måsen skal wara ganska mink och tienlig at liggia på. 
Linnaeus berättade, at han lagdt et lakan öfwer et stycke sådan 
måsa och därpå sofwit äfven så beqwämligt som på en fjäder¬ 
dyna. Om han blir torr och sträf, behöfwer han bara påstänkas 
litet watten om morgonen, då han til qwällen åter blir helt be- 
qwäm och brukelig. 2:0) Berättade han at i Torneå stad hwar 
wåhr, när boskapen först släppas ut på gräset, skal den til i oo¬ 
tals siukna och dö, hwilket skier alla åhr och länder folket där 
på orten til dråpelig skada, utan at någon wetat orsaken därtil, 
förrän denne Linnaeus på ängen utanför staden märkt at där 
wäxer et slags gräs, som är ganska förgifftigt, hwilket så länge 
det är spädt och smått ej kan urskiljas och wäjas af boskapen, 
som dessutom i början är snål på det gröna. Til så mycket 
' Tillhör liksom övriga här omnämnda Reuterholmska handskrifter en privatperson, som 
välvilligt ställt dem till förfogande. 
