66 
KARI, HEDEOM 
I föreliggande uppsats göres ett anspråkslöst försök att foga 
nåera korta anmärknino-ar till en del av dessa inhemska Linné- 
anska medicinalväxter, då ju deras senare öden som läkedoms- 
växter böra kunna påräkna ett mera allmänt intresse. 
Uppsatsens ändamål är minst av allt ett bemödande att 
framhålla Linnés betydelse som medicinsk botanist och farma- 
kolog i allmänhet. Den som intresserar sig för denna sida av 
Linnés livsgärning hänvisas till Otto E. A. Hjelt's arbete: Carl 
von Linné som läkare och medicinsk författare. Här är som sagt 
blott fråga om att med några få ord i populär form erinra om 
de talrika vilda och förvildade inhemska växter, vilkas numera 
i de flesta fall förgätna medicinska historia på ett eller annat 
sätt kan vara förknippad med Linnés namn. Linné såg föremålen 
på jorden med klarare och öppnare blick äh hans samtida. Han 
kunde även konsten att fälla träffande och originella omdömen 
om det som han såg. Det vore meningen att, när tillfälle yppar 
sig, låta dessa för Linné utmärkande drag i någon mån komma 
till synes i föreliggande lilla uppsats, som just av denna anled¬ 
ning ej vill bli betraktad blott och bart som en torr växtför- 
teckning. 
Kultur- och köksväxter samt våra vanliga bärbuskar, vilda 
eller odlade, medtagas i allmänhet ej. 
Däremot medräknas några allmänt kända eller förvildade 
växter, som ej egentligen kunna kallas inhemska men av ålder 
hos oss odlats i trädgårdar och täppor. Dessa äro i uppsatsen 
märkta med 
Uppställningen och de svenska namnen äro i enlighet med 
A. G. Nathorst’s förträffliga arbete »Svenska Växtnamn». 
Efter växtens vetenskapliga namn följer det gamla drog¬ 
namnet på latin (i genitiv) med tillfogande av en eller ett par 
bokstäver såsom H. (Herba = ört), Fl. (Flos = blomma), Fol. (Fo¬ 
lium = blad), S. (Semen = frö), B. (Baccm = bär), R. (Radix = rot), 
C. (Cortex = bark), L. (Lignum = trä). 
