78 
KARL HKDBOM 
VINDVÄXTER. 
75. Skogsvinda L. [Convolimhis scpium L.) Convolvuli R. 
Upptages i avhandlingen »Purgantia indigena» som ett slags svensk 
jalaparot. 
76. Snarreva L. pr. [Cuscufa europcEa L.) Cuscutae H. 
och 
77. Ljungsilke Retz. [Cuscuta Epithymiini Murr.) Epithymi H. 
Brukades någon gång i febrar, men kallas osäker av L. 
TULKÖRTVÄXTER. 
78. Tulkört Liljeblad {Cynanchum Vincetoxicum !>.) Hirundinaria R. 
Roten innehåller ett giftigt ämne, som ger kräkningar och diarré. Ansågs 
av L. som ett användbart läkemedel vid förgiftningar och dä det gäller att 
framkalla transpiration. Innehåller en växtkolesterin. 
OLEANDERVÄXTER. 
79. '’^Sinngröna Lj.v { Vinca minor L.) Vincae pervincje H. 
Brukades i läkekonsten mera sällan och då med försiktighet enligt L. 
Fordom mera känd som medel att skydda barn mot »förtrollning.» 
STÄLÖRTVÄXTER. 
80. Fältstålört Coss. [Gentiana campestris L.) Gentianellae H. 
Fick användning vid frossa som stärkande medel. 
81. Läkearun Nym. {Erythrcea Cefitauriiun Pers.) Centaurii H. 
Denna urgamla medicinalväxt, vars historia går tillbaka till den grekiska 
sagotiden, saknas i de tre yngsta editionerna av vår farmakopé. 
Innehåller ett eget slag av de för denna familj utmärkande bitterämnena. 
Skattades högt som ett kraftigt stärkande medel. 
82. Vattenklöver Fk. [Menyafithes trifoliato L.) Trifolii aquatici H. 
Har ett särskilt intresse för oss såsom av de botaniska fäderna upptagen 
ur vår nordiska folkmedicin. 
Kallas Wattn-wäpling i gamla taxan. Får av F. vitsordet förträfflig. 
ATrksam genom bitterämnet menyantin, anses drogen god än i dag. 
