LINXÉS INHEMSKA MEDICINALVÄXTER 
79 
OLIVVÄXTER. 
83. Ask Fk. L. {Fraximis excelsior L.) Fraxini Cort. 
»Fn av fosterlandets fyra ädlingar» L., ofta omtalad i våra nordiska my¬ 
ters urkunder. 
Förekommer som medicinalväxt redan hos Hippokrates. Flade på 17 oo¬ 
talet anseende som ersättningsmedel för kinabark och infördes av denna an¬ 
ledning 1779 i farmakopén, där den kvarstod t. o. m. 6:te editionen. 
Innehåller bitterämnen och garvämne. 
VIVVÄXTER. 
84. Gullviva Fk. {Frinnda veris L.) Primulie veris H. 
Lämpligare i köket än i medicinen enligt L. Förekommer emellertid i 
våra äldre farmakopéer. 
85. Penningört Fk. [Lysimachia Nitnimidaria L.) Nummulariae Fl. 
Föråldrad enligt L., men brukades någon gång i kvinnosjukdomar. 
LJUNGVÄXTER. 
86. Mjölon Fk. L. [Arctostophyios uva icrsi L.) Uvae ursi F. 
'Tidigare i bruk hos västra Europas folk än hos oss, infördes denna växt 
i medicinen av läkarna i Myddvai. 
Ehuru enligt L. ett framstående medel vid njursten användes det mera 
sällan på hans tid. 
Innehåller glykosiderna arbutin och erikolin. Arbutinet sönderdelas i krop- 
])en i socker och hydrokinon, som verkar antiseptiskt i njur- och biåssjukdomar. 
Kvarstår i farmakopén. 
87. Skvattram Ek. L. {Ledwn paiustre E.) Rosmarini sylvestris H. 
Infördes i medicinen pä de botaniska fädernas tid. 
1 den i liera avseenden märkliga disputationen om Ledum paiustre (17 7 5) 
omtalar L., att den torra växten i Bursers i Upsala befintliga herbarium, in¬ 
samlad år 1620, ännu efter mer än 150 år bibehållit lukten. L. ansåg med¬ 
let godt mot skabb, kikhosta, strypsjuka och spetälska. » Ledum lärde han 
först vara det förnämsta specifieum emot Tussis ferina» L. i Egenh. Anteckn. 
' 1 'idigare i Materia medica 1749 kallar han det ett heroiskt medel. 
Växten, som innehåller ett slags kamfer (sannolikt en tertiär alkohol) och 
erikolin, är till alla delar giftig och utesluten ur de två sista editionerna av 
vår farmakopé. 
