LINNÉS INHEMSKA MEDICINALVÄXTER 8l 
Denna antagligen förträffliga drog förekommer ej i de tvä sista editio¬ 
nerna av vår farmakopé. 
Den sydliga formen av växten odlas i Tyskland i stor stil, före kriget i 
och för export till Frankrike, där den användes vid beredning av munklikör 
enligt författaren af tyska odlare meddelad upplysning. 
Den nordliga formen spelar som bekant en ganska stor roll som födo¬ 
ämne i höga norden. 
97 - ■‘’Libsticka Fk. {Li£'ustia/m Levistiaim L.) Levistici R. 
Under medeltiden och senare värderad krydd- och medicinalväxt. 
Brukad vid hysterisk flatulens. 
Innehåller flyktig olja, umbelliferon och angelicasyra. 
Utesluten ur vår farmakopés tre sista editioner, men träffas ofta i våra 
allmoge-täppor. »Ur libstickans skydd det skymtar ibland ...» Karlfeldt i 
Flora och Pomona. 
98. Björnfloka L. {Heracleum sibiricum L.) 
»Man brukar oriktigt begagna denna ört som drogen Branca ursi, vilken 
rätteligen hämtas från Acanthus» I>. 
99. Mästerrot Hoffm. {Imperatoria Ostruthiwn L.) Imperatorise albae R. 
Infördes i medicinen av abbedissan Hildegard. Odlades på Linnés tid 
allmänt i örtagårdarna. 
Hade anseende som ett kraftigt stimulerande och vid väderkolik alldeles 
utmärkt medel. 
Verkar genom flyktig olja och bitterämne. 
Saknas i de tre sista editionerna av svenska farmakopén. 
(Drogen Bnperatot'ia nigra erhölls av den giftiga Astrantia major L., 
»fröknar» s. k.) 
100. Sprängört L. {Cicuta virosa L.) Cicutae aquaticae H. 
»Ytterligt giftig» L. »Cicuta-plåster borde tillverkas av denna och ej 
som vanligen sker av Conium», skriver L. 
Drogen har förekommit två gånger i våra farmakopéer nämligen i i;sta 
editionen av år 1775 och i den 5;te av år 1817. 
Det verksamma ämnet är krampgiftet cicutoxin, om möjligt ännu farligare 
än koniin för både människor och djur, fast verkande på annat sätt än koniinet. 
»Xär LinnEeus war ung, blefwo många creatur döde om wåren af det de 
åto Cicuta». 
Förf. har en gång sett flera starka arbetshästar dö under fruktansvärda 
krampfenomen kort efter förtärandet av halvtorr sprängört vid Sala Hytta. 
101. Backanis Kr. & A. [PimpineUa Saxifraga L.) Pimpinellse nostratis R. 
Härstammar som läkeväxt från de botaniska fäderna och kvarstår ännu i 
farmakopén. 
Innehåller eterolja och bitterämne. 
Användes jiå Linnés tid liksom understundom än i dag vid snuva och 
heshet. 
6 —- 18349. Sv. Linné-Sällsk. Arsskr. II. 
