LINNÉS INHEMSKA MEDICINALVÄXTER 83 
Drog i våra äldre farmakopéer. Flitigt använd och god enligt L. 
Denna och andra violer innehålla ämnen, som framkalla kräkning. 
Violsyrup, violett till färgen, nyttjades mot hosta och mot torsk hos barn. 
Doften orsakas av iron, ett benzolderivat, detsamma, som finnes hos släk¬ 
tet Iris. 
.JOHANNESÖRTVÄXTER. 
109. Johannesört h. {Hypericum perforatum L.) Hyperici H. Fl. 
Flitigt användt förträffligt medel enl. L., som presiderade vid den finske 
docenten FIellenii disputation öfver denna växt 1776. 
Drogen förekom i våra äldre farmakopéer. Ordinerades vid blodhosta 
och andra svåra sjukdomar. 
Säkerligen som ett minne av den forna berömmelsen kvarstår ännu dro¬ 
gens användning som medel mot astma hos allmogen i vissa trakter av vårt land. 
De blommande topparna färga vackert rödt. I äldre tider var därför 
lohannesörten, insamlad midsommarnatten, det säkraste medel man kände, då 
det gällde att »fördriva onda andar». 
KATTOSTVÄXTER. 
110. Röd Kattost Liljebl. {Malva silvestris L.) Malvee vulgaris R. Fl. 
Medicinalväxt sedan Hippokrates. 
I våra farmakopéer utom de tre sista editionerna upptogs även 
111. Vanlig Kattost L. ( Malva rohmdifolia L.) 
Båda innehålla växtslem, som betingade deras användning till medi¬ 
cinskt bruk. 
112. =f=Stockros Till. {Althcea rosea Cav.) Malvse arboreae Fl. 
Upptages i Linnés Materia medica. 
113. *Altéa {Althcea officinalis L.) Althaeae R. 
Detta vårt bästa mucilaginösa medel, som härstammar från forntiden, 
brukades lika flitigt på Linnés tid som för närvarande. 
Innehåller rikliga mängder växtslem, stärkelse och socker. 
LIND VÄXTER. 
114. Lind Fk. L. {Tilia europcea L.) Tiliie Fl. 
»Arbor nobilis» L. I forntiden använde man andra delar av trädet till 
medicinskt bruk, ej blommorna, som togos i anspråk först under medeltiden. 
Brukades på Linnés tid mera sällan, senare flitigt som svettdrivande medel. 
