LINNÉS INHEMSKA MEDICINALVÄXTER 91 
Ä'allmofrön av den vita sorten funnos likaledes kvar som officinella i 
svenska farmakopéns 6:te edition. 
De innehålla mer än 50 % mild fet olja, som i liera länder brukas unge¬ 
fär som matolja, en fullt berättigad användning. 
Den svarta sortens frön ansågos besitta starkare lugnande egenskajier eller 
med andra ord vara mera narkotiska. 
162. *Kornvallmo Goss. {Papaver Rhocas L.) Rhoeadis H. Fl. 
Drog från medeltiden, använd vid lungsjukdomar. 
Utdömdes delvis av L. 
De färska kronbladen besitta »narkotisk» lukt. 
163. Skelört Fk. [Chelidonium majics L.) Chelidonii majoris R. H. 
Framstående medel enligt L., som synes hyst höga tankar om denna ört, 
eftersom han skriver: »den skarpa gula saften tar bort hornhinnefläckar, för¬ 
driver gulsot och vattusot och botar ofta tabes ». 
Innehåller skarpa och i likhet med flera andra vallmoväxter även giftiga 
ämnen, fast i växlande mängd. 
Fråga är om växten i fysiologiskt hänseende ännu är tillräckligt utforskad. 
Dock känner man med säkerhet, att växten innehåller flera organiska syror, 
såsom äpplesyra, bärnstenssyra och andra samt dessutom ett fettspjälkande en¬ 
zym, en lipas, verksammare än den, som finnes hos Ricinus-frön och som 
kommit till vidsträckt användning i industrien. 
Drogen förekom ännu i farmakopéns 5:te edition år 1817. 
164. Hålört Fk. {Corydalis cava Schweigg. & Koerte) Aristolochia fabacese R. 
Ansågs sårläkande. Föråldrad och tvivelaktig enligt R. 
I nyare tid har man hos denna växt anträffat flera alkaloider, besläktade 
med dem hos opium. 
165. Jordrök Fk. L. [Ftanaria officinalis L.) Fumarise H. 
Gammal medicinalväxt möjligen sedan Galenus, som dock troligen an- 
A’ände en annan art av släktet. 
»Synnerligen bitter, stärkande för dem, som lida av melankoli och hypo- 
kondri» L. 
Innehåller bitterämne och en egen organisk syra, som även finnes hos 
papaveracer, islandslav och vissa svampar t. ex. tryftel. 
Drogen fanns ännu i farmakopéns 6:te edition. 
BERBERISVÄXTER. 
166. Berberis Rudb. L. [Perberis vtdgaris L.) Berberidis B. G. 
»Framstående, toniserande medel. Barken purgerande» L. 
De friska bären, som innehålla fri äpjilesyra, stodo som officinella ännu 
i farmakopéns 6:te edition. 
Linné var glad åt, att berberisbusken växte i våra skogar och trädgårdar 
»tillräckelig». 
