NÅGRA TRADITIONER FRÅN DET LINNÉSKA HUSET I 13 
vid hans begravning i Uppsala domkyrka. Att hon ej var när¬ 
varande där framgår också av ett brev' från J. Hallenberg till 
C. G. Gjörwell med beskrivning på begravningen kort efter den¬ 
samma. I detta heter det bl. a.: >'>I brist af närvarande an- 
hdj'iga'^ ^'läst Sonen, dess Landsmän, Professor PYoderus, 
Adjuncten Hageman och jag i sorgeställe». Men detta var all¬ 
deles i överensstämmelse med tidens sed, som ej tillät de kvinn¬ 
liga anhöriga att ens bevista mannens eller faderns eravsättnine. 
I samband med denna kvinnans — särskilt den ogiftas •— 
osjälvständiga ställning vid denna tid eller riktigare 50 år senare 
berättas en löjlig episod inom släkten. Den gamla fröken Lovisa 
V. Linné hade en gång på 1820-talet inbjudit sin systers dotter¬ 
dotter, den förut omtalade »moster Lotta», som vid denna tid 
var 40 år gammal och bodde på Vaxholms fästning, där fadern 
var kommendant, att bevista en magisterpromotion i Uppsala. 
Men nu uppstod ett stort bekymmer! Hur skulle mamsell Lotta 
få något lämpligt sällskap eller rättare »förkläde» för den långa 
resan, som hon naturligtvis ej kunde företaga ensamMen då 
uppträdde i sista stund en räddande ängel i en ung fru Lund¬ 
berg från Uppsala, som var på tillfälligt besök i Vaxholm men 
nu skulle återvända till Uppsala. Den 20-åriga frun erbjuder 
sig då välvilligt att bli förkläde åt den 40-åriga mamsellen. Sa¬ 
ken var avhjälpt, Lotta fick följa med! Hon har själv berättat 
historien. 
Alla Linnés jordagods ha gått ur släkten så när som på ett 
hemman i Sävja, det s. k. Övre Sävja eller Linnés Sävja, som 
prof. Sernander med rätta föreslagit att kalla stället, vilket ge¬ 
nom köp kommit i Öhrnska släktens ägo och nu på grund av 
arv innehaves av f. d. provinsialläkaren J. F. Öhrn i Uppsala och 
hans fru, den ovan omtalade doktorinnan Ö. Detta ställe var 
mycket kärt för Linné. Där stod alltid ett par rum i ordning 
för hans räkning, och dit tog han ej sällan sin tillflykt, då han 
ville ha lugn och ro. 
Traditionen på stället vet ännu att berätta, att han här 
‘ Jfr Eriks, Linné, D. II, s. 408. 
“ Kursiv, av förf. 
8 — 18^. Sv . Lmnc - Sällsk . Arsskr . II . 
