MATTS FLODERUS 
I 14 
med bysmeden Hans Hanssons hjälp planterat 6 askar, av vilka 
ännu 4 stå kvar i parken som lummiga träd, medan de 2 övriga 
gått ut under 1800-talet. Enligt uppgift mäta de kvarstående i 
omkrets vid brösthöjd 3, 2,80, 2,50 och 1,88 m. resp. Den 86- 
årige arrendatorn på gården, Karl Fredriksson, själv född på 
densamma, har av sin mormor, vilken redan vid 8 års ålder på 
17oc-talet kom till stället, hört berättas, hur det tillgick vid plan¬ 
teringen, då Linné med pipan i munnen noga utpekade platsen 
för varje träd och med egen hand flyttade undan stenar, som 
lågo i de uppgrävda groparna. Sedan det bekanta stora ka¬ 
stanjeträdet vid förstugukvisten vid Hammarby blåst omkull (1907), 
torde utom det sibiriska äppleträdet^ på gården vid samma ställe 
dessa träd jämte några askar i Odinslund (jfr Sernanders upp¬ 
sats i Upsala Nya Tidnings juln:r 1918), fÖr så vitt förf. har sig 
bekant, utgöra de e^ida kvarvarande, som e^iligt traditionen äroplaji- 
terade av Lmné, och sägnen härom synes ju vila på säker grund. 
Vid Sävja finnas f. ö. åtskilliga träd, som varit med på Linnés 
tid eller redan dessförinnan, såsom en del tallar i den s. k. par¬ 
ken söder om gården och — utmed vägkanten vid Nedre Sävja — 
4 jättealmar, om vilka man dock ej med säkerhet vet, huruvida de 
äro planterade av Linné. Traditionen hänför eljes alla lövträds- 
planteringarna omkring boningshuset till Linné.^ 
Ännu lever också på Sävja kvar minnet om Linnés sista 
besök här i december 1777, då den på gravens brädd stapp¬ 
lande gubben med ansträngning av sina yttersta krafter hamnade 
på stället, där han på bästa sätt omhuldades av gårdsfolket och 
undfägnades med varm mjölk och färskt bröd, just bakat, samt 
fick värma sig framför den sprakande brasan i den ännu kvar¬ 
varande stora spiseln, innan han i hällande regn och mörker åter¬ 
fördes till Uppsala. Han hade dock ännu en gång fått återse 
sitt kära Sävja! Kort därefter, den 10 januari 1778, lade den 
gamle fÖr alltid sitt trötta huvud till vila. 
‘ Jfr Tullberg, Linnes Hammarby, i föreg. årsskr., s. 9. 
^ Jfr Sernander, Linnés Säfja i Sv. naturskyddsföreningens årsskr. 1910, s. 61. 
