LINNÉ I HOLLAND 
145 
Jag skulle också vilja, att du omsorgsfullt genomläser alla sidorna 
och hopsätter en index över alla förkortningarna, men jag ber dig 
göra detta noggrant, ej i hast farande fram över sidorna.» (^/e 
I 737 -) Man kan nog också tänka sig Gronbvii sinnesstämning, 
när han i ett följande brev skrev: »Katalogen över auktorerna 
har du sammanskrivit högst uselt; och du har ej heller noga 
genomgått alla sidorna såsom jag bad dig.» (^“/ö 1737.) Ja, 
uttryckena skifta och de oftast berömmande och uppmuntrande 
orden blandas stundom med öppet framförd kritik. Men där finns 
dock ständigt liksom en underton av den oegennyttige forskarens 
strävan att ge sitt bidrag till nåendet av det höga målet, av vän¬ 
nens glädje över arbetets ständiga framåtskridande och fröjd över 
alla de erkännanden, som Linnaei verk vinna. 
Sommaren gick, Linnaei första sommar i främmande land, och 
trädens blad började skifta i höstens färger. Det var då som 
Linnaeus drog in i det paradis, i Hartecamps trädgård, som skulle 
bliva hans arbetsfält under största delen av hans Hollandsvistelse. 
En lycklig tillfällighet, påminnande om hans betydelsefulla möte 
med Olof Celsius i Uppsala botaniska trädgård 6 år tidigare, hade 
en dag i Amsterdams Hortus medicus fört honom samman med 
Georg Clifford, Hartecamps ägare. Denne man, som i Linnaei 
utveckling kom att spela en så framträdande roll, var en ädel 
representant för de fint bildade och vetenskapligt intresserade 
köpmannamagnater, som det rika Holland vid denna tiden kunde 
framvisa. En del upplysningar, som min fader på sin tid, efter 
utgivandet av sin Linnébiografi, erhöll av dåvarande svenske mi¬ 
nistern i Holland greve Herman Wrangel, beriktiga och komplet¬ 
tera i någon mån de uppgifter, som bruka lämnas om denne 
Linnaei välgörare, och må det därför här tillåtas mig att meddela 
ett utdrag ur desamma. Den Cliffordska familjen härstammade 
från England, varifrån Georg Clifford (f. 1623, d. 1680), farfader 
till Linnaei gynnare, kom och slog sig ned i Amsterdam, där han 
etablerade ett rätt sä anspråkslöst handelshus. Dennes son Georg 
(f. 1657, d. 1727, gift med Anna Maria von Schuylenburch) blev 
en mäktig bankir, som bl. a. negocierade ett lån med kejserliga 
regeringen i Wien på 2,200,000 floriner och som efterlämnade 
