ELIS MALMESTROM 
I 2 
helt från beklämningen. Därför vill han se från samma höjd, som Gud ser 
på världen — »et ögneblek». Då är han viss om, att det onda skall 
visa sig kraftlöst, ja, försvinna för harmoni och helhet. Det är onödigt 
att särskilt framhålla, att här visar sig samma lösning av theodicéens 
problem som då det gällde naturuppfattningen — blott att den här är 
osäkrare. Historien är motspänstigare än naturen. — 
Mycket vore att tillägga och fullständiga för att få en något så när 
riktig bild av Linnés religiösa åskådning. Här är endast £7i linje följd: 
den måhända originellaste, i varje fall den av störst allmän-mänskligt in¬ 
tresse och den, som bäst låter oss ana riktningen vid LlNNÉS utveckling 
till en personlighet. 
Att systematisera LlNNÉS religiositet kan vara att våldföra sig på 
den. Bakom det, som här har sagts, måste man kunna höra ciet religiösa 
livets pulsar slå, ty Linné var en religiös människa. Och hans per¬ 
sonliga tro täckes blott delvis av vad här antytts såsom hans religiösa 
åskådning. 
