MEDICINALIERNA UR STENRIKET 
JO 
des som urindrivande medel. »Ser ut som en olivkärna, är räfflad 
och smal mot basis.» L. 
61. Helmintholithus Belemnites (östra Europa, Skåne), en fossil 
snäckart. 
Lapis Lyncis, lapis lyncurius , losten. »Trodde de gamle gene¬ 
reras af Loars urin, men Höck har nyligen förklarat oss at den är 
af en mussla, och finns i Skåne.» L. Den ansågs stenlösande och 
urindrivande. Finnes ännu på apoteken och kallas av allmogen 
havsljus eller vätteljus (troddes upplysa bergvättarnes bo). 
62. Calculus Bezoar. Med bezoarsten förstod man ett av hår hop- 
filtat konkrement, som träffas i mage och tarmar hos en del idiss- 
lare. En liknande bildning är hos kreaturen tyre, om vilken LlNNÉ 
säger: »Tyre är först funnit wäxa i kreatur som idisla som kor; 
hon wäxer på det sättet: då de slicka sig eller hvarandra, och håren 
som derigenom lossna komma neder uti magen, tuggas sedan smärre, 
formas genom motum peristalticum som en hattehof, då äfwen chylus 
hielper til at klistre hop dem, och utaf rullandet i magen få de en 
rund figur som en båll. Men som hon är cartilaginosus, ej kan 
volveras, utan drager til och om sig et slem, som omsider hårdnar, 
blir till en skorpa och stenart. Detta är detsamma, som af gemene 
man kallas trolskott, trolknutar, trolfyre, hwilket de säga Lapparne 
utskickat och ämnat någon människa; men då kreaturen komma 
emellan, bli de angripne.» 
Emedan man ansåg, att naturen själv med stenen Bezoar före¬ 
tagit en alkemistisk process, ansågs den vara ett pålitligt motgift 
(alexipharmacon) d. v. s. rädda från förgiftning. I en skrift från 
1623 heter det: »Gud har icke givit världen något mera utmärkt, 
säkert och verksamt motgift mot alla slags både gifter och smitto- 
samma sjukdomar. Alla giftämnen vända sig mot och dragés till 
denna sten, liksom heliotropen ständigt drager sig mot solen.» 
På grund av dess dyrbarhet var den utsatt för förfalskningar, 
och det påstods, att jesuiterna i Goa hade upprättat en fabrik och 
tillverkade dem av bolus, mysk och ambra, varför tilliten så små¬ 
ningom minskades. Ännu 1741 var dock priset på en sten i Am¬ 
sterdam 3—400 livrés. Av detta läkemedel fanns två slag: 
Lapis Bezoar orientalis, orientalisk bezoarsten, som erhölls av 
Bezoargeten ( Capra cegragus Gm.) i Syrien och Persien. I storlek 
växlade den från en ärta till en knytnäve, utvändigt glänsande grön- 
brun, ini ljusare med koncentrisk lagring, lukt- och smaklös, samt 
bestod till skillnad från den occidentaliska huvudsakligen av litho- 
fellinsyra. »Uti fjerde magen på dessa fins den så mycket berömda, 
och af de gamle högt wärderade Bezoar stenen, hwilken ofta gält 
3 — 21396. Sv. Linné-Siillsk. Årsskr. V. 
