LINNÉ SOM PREDIKANT 
Föredrag vid Svenska Linné-Sällskapets sammankomst den 12 nov. 1921. 
AV 
JÖRAN SAHLGREN 
I. 
C ARL von LINNÉ VAR EJ NÅGON SÄRSKILT BLYGSAM 
man. Hans självkänsla var i vissa avseenden rätt uppdriven. 1 
Men om sin framställningskonst hade han inga höga tankar. 
I företalet till sin »Öländska och Gothländska Resa» skriver 
han om sin stil: »Skrifarten är mycket enfaldig, hvvarföre jag torde blifvva 
hårt ansedd af många Plinii Nächtergahler. Språket pryder en weten- 
skap som kläderne kroppen, den som intet sielf kan hedra kläderne, måste 
låta dem hedra sig. Om hos andra folkslag allenast Eloqventiae Doctores 
fått skrifwit, torde werlden i dag wetat mindre.» 
Detta uttalande är tydligen fullt uppriktigt menat. Själva grund¬ 
tanken är ju, ej så blygsam. Andra kunna behöva en konstfull dräkt för 
att pryda upp sina obetydliga meddelanden, men Linnés tankar och rön 
behöva ej klädas i stilistiska smycken. 2 * * * * * 
1 Jfr t. ex. hans värdesättning av Species plantarum i brevet till Bäck - 8 /e 1751: »får 
jag lof skryta litet äller något mer, så tror jag knapt at sådant warit för uht på io[o] ä 
1000 åhr. får jag fulborda det, så blifwer det braf. hwar och icke, så önskade jag at ett 
par ark trycktes, at werlden kunne se hwad warit at giöra» (Bref 1:4, s. 154). 
2 Att Linné också hade ett vaket öga för betydelsen för vetenskapsmannen av en enkel 
och rättfram stil, synes av företalet till Vulcanus Docimasticus 1734 (Fries, Linné 1, bil. 
s. 13), där han skriver: »En tydelig styl, korta ord med ren mening, och undvikande af 
tautologie är det, som giör ens skrifter tydeliga; mången tänker sig wara mycket klar, då 
han widlöftigt beskrifwer det som kort eliest säjas kunde; hwilken dock är altid obscur at 
förstå och ledsam at läsa, men en ren och rätt method, som är siälen af all wettenskap, är 
just den som giör all ting så makalös lätt. Ty har mitt förnämsta ändamål warit, at skrifwa 
scientifice af en ren methode.» 
