LINNE SOM PREDIKANT 
5 1 
Schwanerow vid Bremen. Att han läst och uppskattat JOHANN ARNDT 
kan man förstå därav att han gav sin år 1664 i Stockholm födde son 
dopnamnen Johan Arndt. Dennes son bar samma förnamn. JOHAN Arndt 
Bellman d. y:s son hette Karl Mikael Bellman. Dennes natursinne 
har liksom Linnés hämtat näring ur den arndtska pietismens naturstudium. 
En annan poet som inspirerats av Sanna kristendomen är HÅKAN 
SPEGEL, som i företalet till sin stora dikt »Guds verk och vila» bland de 
kristna lärare, som i skrift behandlat världens skapelse, just nämner att 
JOIIAN Arndt därom skrivit »mycket anderika och kristliga påminnelser». 
Bland Tysklands evangeliska präster fick Arndt snart en talrik skola. 
Nyskolastikens lärosatser, lärdomsprov och subdivisioner kunde i längden 
ej tillfredsställa menighetens religiösa krav. Men pietismens saftiga, rea¬ 
listiska och poetiska språk med bilder hämtade från naturens rike, från 
det dagliga livet och den köttsliga kärleken förfelade ei sin verkan på ett 
känsligt sinne. I Arndts spår gå en mängd goda tyska predikanter, 
vars uppbyggelseskrifter och predikningar översattes och spridcles vida 
även i Norden. 
Mest berömd av Arndts efterföljare blev CHRISTIAN SCRIVER (d. 1693). 
Dennes Siäleskatt gick över världen. I svensk översättning utkom den 
1723—24. För att visa att SCRIVER ej glömt Sanna kristendomens fjärde 
bok och ARNDTS sats att naturen var en spegelbild av de eviga sanning¬ 
arna, må ett par utdrag ur Siäleskatten lämnas. 
De sovande samvetena söker SCRIVER (1, s. 128) väcka med föl¬ 
jande kraftiga ord: 
»Oxen achtar intet på Himmelens lopp, och the klart lysande stier- 
norna, när han allenast hafwer sin krubbo full, eller alt vp vnder buken 
går i gräset. Soen förlustar sig i sin sumpiga orenlighet, omskönt ther 
brede wid en frisk källa låter flyta sin klara bäck. Omskönt roserna stå 
i full blomma, så söker dock torndyfwelen sin dynghop, och sin glädie 
thervti. Sådane äro, thy wärr! månge Christne; syndenes äfia är them 
kärare, än Guds nåds edle bäck.» 
Jag fäster uppmärksamheten på den tredubbla parallellismen i SCRI- 
VERS nu anförda ord. 
I Skånska resans dedikation finna vi denna teologiska tredubbla 
parallellism i fyra på varandra följande perioder. 
» TOrparen gläder sig åt sin gröna Wret, 
Hottentotten fägnar sig åt sina lika barn, 
Auctoren smickrar sig af sina sjelfkloka Arbeten; 
Men 
Åkerbruket blifver med alt släp fruktlöst, 
Om ej Gud gifver väderleken; 
