58 
ERIK A LM QUI ST 
i dennas tecken gick en väsentlig del av hans förehavanden under våren 
och sommaren 1729. 
Vi citera hans egna, redan av Gertz anförda uppgifter: »Han 
[Doct. et Profess. Theol. O. Celsius] kallade mig till sig 8 April, då 
han begynte arbeta på Flora Uplandica, så att jag alltid fick vara till¬ 
städes, då detta hades för händer». »Denna hedersman-då han 
såg LiNNZEl torftighet, lämnar han LlNNZEUS kammare i sitt eget hus 
och låter honom merendels spisa vid sitt bord, under vilken tid LlNNZEUS 
flitigt uppspanade örter, som växte vilt kring Upsala, var alltid i sällskap 
med Doctor CELSIUS, var han reste och med honom utarbetade (Upsala-) 
örterna uti hans bibliotek, som var ganska ansenligt, även i botaniken, 
varav LlNNZEUS fick största tillfället att perfectionera sig». 
Att detta samarbete gav såväl Linné som CELSIUS tillfälle att »per¬ 
fectionera sig», kan tagas för givet. För LlNNÉ var det ej minst viktiga, 
att han under CELSii ledning förvärvade en god kännedom om floran pä 
olika platser kring Uppsala, varav han sedermera som exkursionsledare 
hade den största nytta. 
LlNNÉS egna ungdomsbidrag till den egentliga Uppsalatraktens flora 
äro emellertid obetydliga. För honom, som redan gjort bekantskap med 
en sydligare och rikare vegetation, hade väl ej heller Flora upsaliensis 
särdeles mycket nytt att erbjuda. Av hans egna och Celsii uppgifter 
vill det synas, som om blott några helt få arter under denna tid av 
Linné blivit upptäckta inom området. — Vad själva exkursionerna be¬ 
träffar, omtalar Linné endast två som han 1729 företog i sällskap med 
CELSIUS för att få se den ståtliga växt, som kallats »Kung Karls spira» 
(Pedicularis Sceptrum carolinum L.). Den första ägde rum 24 juni sanno¬ 
likt till Jumkil, den andra 8 september till Börje. 1 
1 Fries 1903, s. 57) anger Börje som mål jämväl för midsommarutfärden; vad slöd 
han haft för denna uppgift framgår ej. Gertz 1 1920, s. 43) säger, att samma färd ägde rum 
till »Roslagen», därvid citerande Linnes egna ord (Vita C. Linniei, s. 6): »Reste jag 24 
juni till Roslagen, då Doct. Celsius mig följde dit, allenast till den ändan att visa mig 
Sceptrum carolinum, — — — då vi gingo genom den stenigaste ort som var i Sverige utan 
tvifvel». Tydligen syftar på samma utflykt vad Linné på annat ställe (Spolia bot., s. 80 
anför: »Pedicularis [Sceptrum carolinum] -— — — är på 2:ne ställen mig blefven vist af 
Doct. Celsio, som första gången reste till den ändan 5 mil». — Härav framgår att Linné 
sett denna växt på två ställen, utan tvivel desamma som han nämner i sin beskrivning på 
växten (se Gertz, anf. arb. s. 55), nämligen Stockbäck i Börje och »Ultunavik» ovanför 
Ornsätra i Jumkil. Ilade han dessutom känt växten från någon lokal åt Roslagshållet, skulle 
han näppeligen lämnat denna oanmärkt. Med säkerhet kan därför antagas, att »Roslagen» i 
ovan anförda uppgift är ett misstag. Det framgår även av Ährlings anmärkning (Vita C. 
Linnaei s. 6) att detta ord [Roslagen] i originalet är utsuddat utan något annat i stället. — 
Linnes uppgifter om våglängden och den steniga terrängen passa förträffligt, om man an¬ 
tager att färden i stället haft Jumkilslokalen till mål. »Ultunavik» ligger ej fullt 1 mil bortom 
Jumkils kyrka, till vilken avståndet från staden är 15 km. 
