68 
ERIK ALMQUIST 
för denna mattades. Så t. ex. upptog han 1755 i svenska floran en ny 
Rosa- art (R. villosa) med lokal i Södermanland, och 1761 tillkom på 
samma sätt Trifolium medium med fyndort Jumkil. Båda dessa äro högst 
allmänna kring Uppsala, såsom LlNNÉ nog vid närmare efterseende skulle 
ha funnit. 
Nya arter, grundade på upsaliensiskt material, uppställde LlNNÉ 
till ej ringa antal bland insekterna. Det enda motsvarande exemplet 
bland kärlväxterna är Salix hermaphroditicad Den är emellertid blott 
en form av Salix pentandra. 
* 
I denna skildring av LlNNÉS Uppsala-verksamhet saknar man kanske 
hans lärjungar. Vi ha blott haft anledning att nämna A. N. Forn AN¬ 
DER såsom respondent på »Herbationes upsaliensis». Möjligt är ju, att 
både denne själv och andra givit bidrag till de uppgifter som LlNNÉ 
publicerat. 1 2 Från andra delar av fäderneslandet fick han ej så litet i 
den vägen. Det är emellertid klart, att flertalet av de unga männen — 
ofta utan djupare kunskaper eller erfarenhet — icke hade minsta an¬ 
ledning till några upptäcktsfärder i Uppsalatrakten. F. ö. var ju Linnés 
auktoritet alltför stor för att en självständig uppfattning, t. ex. om art¬ 
värdet hos någon viss form, skulle kunnat göra sig nämnvärt gällande. 
Linné å sin sida hade ju intet skäl att inrikta sina adepters verksamhet 
på Uppsalafloran, som då var en av de bäst kända i världen. 
Under LlNNÉS sista år infann sig dock en lärjunge, som på ett 
förvånande sätt kom att rikta vår kännedom om Flora upsaliensis. Denne 
man var FRIEDRICH EHRHART, till börden schweizare. I Uppsala vis¬ 
tades han 1773—1776, sålunda när LlNNÉS »herbationes» voro ett minne 
blott. Med den store läraren kom han likväl i livlig kontakt, tydligen 
till bägges synnerliga båtnad. »Få av lärjungarna torde ha varit så fli¬ 
tiga som han», säger Th. Fries. Med säkerhet var han en av de skarp- 
syntaste. Särskilt inom det stora Car ex-släktet, som betänkligt försum¬ 
mats av Linné, gjorde EHRHART mycket goda utredningar. Bl. a. upp¬ 
täckte han, att LlNNÉS C ar ex uliginosa och Schoenus (nu Scirpus ) com- 
1 Av LlNNÉ (Flora suec., 2. uppl.) uppgives den förekomma: »rarissima Upsalite». 
Mera får man veta i ett senare publicerat kollegium (Dahl 1907, s. 50): »ganske rar: voxer 
i de gotländske Bierger ovenover paa Hoyden ». — Dessa uppgifter kunna endast fås till 
överensstämmelse, om man antager, att fyndorten varit Gottsundabergen. I så fall är 
»gotländske» ett skrivfel eller kanske snarare en feltydning av något annat ord (»gotsund- 
ske» el. d.). 
2 I »Flora suecica» angivas sagesmän åtminstone vid de flesta märkligare uppgifter, 
som ej äro LlNNÉS egna. Men även en del fynd, som sakna ursprungsbeteckning, ha sanno¬ 
likt meddelats honom av andra. 
