LINNÉANSKA HERBARIEVÄXTER I DOMPROSTEN CELSII HERBARIUM 109 
något Coloqwint (Cucumis Colocynthis) att afhålla malen (Tinea), limmas 
härmed på et halft ark rent papper och prässas . . . .» 
Som ovan nämnts, återfinnas CELSII Plantae Smolandicas och Sca- 
nenses i tvenne LlNNÉS ungdomsarbeten. Härvid undantagas dock tvenne, 
Humulus Lupulus och Lolium perenne. Att Linné ej upptager dem för¬ 
klaras väl därav, att han, som företalen till ifrågavarande arbeten upp¬ 
lysa, i sin förteckning uteslutit sådana växtarter, som äro allmänna såväl 
i Skåne som i Småland. 
Då Linné omnämnt fyndorterna för åtskilliga bland de växter han 
anfört, kan man i flera fall sluta sig till varifrån exemplaren i Flora Up- 
landica torde härröra. Man finner sålunda från Stenbrohult: Plantago 
uniflora, Anthericum ossifragmn, Viola palustris, Aphanes arvensis och 
Panicum viride; från trakten av Diö gästgivaregård: Eupatoriam canna- 
binum; från Växjö: Antirrhinum repens [». . . såg jag 1725 wid Wexiö, 
men förstod eij lägga dett på sinnet , . . Prope Wexioniam invenit Mag. 
LäNNERUS 1 mihique ostendebat . . .»]; från Lund: Inula Pulicaria [»på 
Lunds sumpige gator»], Veronica hederifolia [»wid Spetalet (Hospitalet)»], 
Reseda Luteola [»på wallarna kring Lund»]; från Malmö: Stellaria Holo- 
stea, Cardamine hirsuta [»utanför Malmö»]; mellan Malmö och Lund: 
Silene Armenia; mellan Malmö och Landskrona: Gentiana Centaurium; 
mellan Hörby och Hurfva: Lunaria rediviva, Corydalis cava och Astra¬ 
galus glycyphyllus; från Widtsköfle: Anemone ranunculoides. 
Växtexemplaren från Öland och från Norrland — Hälsingland och 
Medelpad — kunna emellertid knappast härröra från Linné. Vad angår 
de sistnämnda, Rubus arcticus och Aconitum Lycoctonum, ha de sanno¬ 
likt insamlats av domprosten CELSIUS själv eller möjligen dennes fader, 
matheseos professorn, senare kyrkoherden i Gamla Uppsala MAGNUS CEL¬ 
SIUS. Enligt vad OLOF CELSIUS vid dessa växter antecknat, upptäckte 
Magnus Celsius dem i sin fädernebygd och sände på 1650-talet exemplar 
därav till Olof Rudbeck D. ä., som införlivade dem med akademiska 
trädgården i Uppsala. Bägge arterna upptagas i den katalog, RUDBECK 
upprättade över trädgården 1658. Rubus arcticus levde emellertid kvar 
där endast tre eller fyra år, och 1695 gjordes genom OLOF Rudbeck 
D. V. åter försök att inplantera växten i trädgården, dock även denna 
gång förgäves. 2 År 1730 förefanns emellertid såväl Rubus arcticus som 
Aconitum Lycoctonum i Uppsala akademiska trädgård. De anföras näm- 
1 Daniel Lannerus, Linnés lärare, var rektor vid Växjö skola, senare kyrkoherde i 
Nöbbeled och kontraktsprost. 
2 Se närmare härom uppgifterna i Daniel Keli.änders disputation, 1716, p. 45 - 
