I I o 
OTTO GER TZ 
ligen därifrån i LlNNÉS det året sammanskrivna Hortus Uplandicus (samt¬ 
liga fyra editionerna) och Adonis Uplandicus. Enligt anteckning i Hor¬ 
tus Uplandicus III (p. 238) synes emellertid Rubus arcticus ha vuxit i 
CELSJI egen trädgård (»In Helsingia sponte, unde in hortum Celsianum 
translatus»). Sannolikt härröra bägge herbarieväxterna från i Uppsala 
odlade exemplar. 
Vad vidare angår växtexemplaren från Öland — även dessa endast 
två, Euphorbia palustris och Potentilla fruticosa —, är det likaledes 
ovisst, varifrån de härröra. Båda arterna förekomma i Olof Rudbeck 
i). Ä:s katalog från år 1685, och ännu år 1730 funnos de växande i 
Uppsala botaniska trädgård enligt LlNNÉS Hortus och Adonis Uplandi¬ 
cus. Troligen ha herbarieexemplaren av dessa båda växter hämtats från 
botaniska trädgården. Möjligen kan Potentilla fruticosa ha insamlats vid 
någon resa, som anställts till Öland i och för NlCOLAUS O. VALLINIUS’ 
disputation De Oelandia (1703), där nämligen för första gången om¬ 
talas såsom på Öland förekommande »Took» (Potentilla fruticosa). 1 An¬ 
märkas bör att Linné i Appendix till Spolia Botanica upptager Euphor¬ 
bia palustris [Tithymalus oelandicus s: frutescens] jämte en annan typisk- 
ölandsväxt, Cistus oelandicus. När Linné gjorde detta tillägg — det 
förskriver sig med säkerhet från en senare tid än Spolia Botanica 
och i vilket syfte anteckningarna tillkommit är obekant. 
Då sålunda Llora Uplandica innehåller ett antal växtexemplar, som 
utgöra en om ock ofullständig typsamling till LlNNÉS båda ungdoms¬ 
arbeten Spolia Botanica och Catalogus plantarum rariorum Scaniae etc. 
och som, enligt vad jag ovan sökt leda i bevis, torde representera tidi¬ 
gare okända originalexemplar ur LlNNÉS äldsta herbarium, meddelas här 
en förteckning över växterna ifråga. Till Celsii huvudsakligen efter 
TOURNEFORTS Institutiones anförda namn ha inom parentes bifogats mot¬ 
svarande benämningar enligt LlNNÉS senare nomenklatur. 
1 Sju år senare, 1710, besöktes Öland av botanisten Joiian LtNDER (Lindestolpe). 
Denne omnämner i sin »Svenska Färge-konst» (p. 22), att han »1710 i April Månad vid 
Ahlböke kyrkia norr om Borckholms slott» funnit »ächta Violer (Viola odoj-ata) och Helle- 
borus niger ( Adonis vernalis) växa ther i myckenhet». Potentilla fruticosa och Euphorbia 
palustris nämnas emellertid ej i detta Linders arbete, som däremot upptager från Öland 
ytterligare Genista tinctoria (pp. 82, 85: »Preengräs wexer på Öhland») och Anthemis tinctoria 
(p. 84: »Oxeöga, Buphthalmuin foliis Millefolii, kallas på Öhland Gåseblommor»). Linder 
tillägger (p. 22): »Och vore thet för hela Rijket högst nödigt och angeläget om någon god 
Botanicus finge ther på öön uptekna alla the örter ther wexa . . .» Anmärkningsvärt är, 
att Linder i sin »Svenska Färge-konst» omnämner förekomsten av Rhammis cathartica vid 
Bosjökloster i Skåne (p. 74: »Thetta Wahlbiörke- eller Wägtorna-Träd kallas i Skåne Wär- 
reltorn och finnes mycket kring Ringsiön vid Bösiö-Closter.» Denna Linders uppgift är 
en av de allra tidigaste, som avse skånska fyndorter. 
