STYRELSENS ÅRSBERÄTTELSE 
I 2 I 
LINNÉTRÄDGÅRDEN 1921. 
Under år 1921 hava inga större förändringar eller nyanläggningar utförts 
i trädgården, utan hava arbetena koncentrerats på att föröka och komplettera 
växtbestånden. Under de nu gångna årens lopp hava redan så många fler¬ 
åriga växter till area perennis kunnat anskaffas, att deras antal nu uppgår till 
något över 500 arter, men ännu återstå många rutor att fylla. De under år 
1921 å area annua odlade arterna ha uppgått till omkr. 450, så att om träd 
och buskar samt de i kärr- sjö- och floddammen odlade växterna även med¬ 
räknas, så har trädgården under sommarens lopp uppvisat över 1,000 olika 
linnéanska växtarter. 
Utefter trädgårdens sidor hava inplanterats de svenska träd och buskar, 
som hittills kunnat anskaffas. Redan under år 1920 insattes en oxel och en 
rönn å kortsidan mot Svartbäcksgatan samt vidare vid stora ingången från 
Svartbäcksgatan en hästkastanj som pendang till den stora åldriga hästkastanj, 
som står där förut och som med all sannolikhet är av linnéanskt ursprung. 
Hästkastanjen är visserligen icke något inhemskt svenskt träd, men försvarar 
ju i alla fall här sin plats. 
Under 1921 inplanterades följande svenska träd och buskar: 
1) på sydöstra långsidan utefter Linnégatan: apel (1 ex.), asp (1 ex.), 
avenbok (3 ex.), brakved, Rhamnus frangula (1 ex.), ek(r ex.), hassel (r ex.), 
hägg (1 ex.), klibbal (1 ex.), måbär, Ribes alpinum (1 ex.), olvon, Viburnum 
Opulus (1 ex.) samt try, Lonicera xylosteum (1 ex.). 
2) på sydvästra kortsidan mot Svartbäcksgatan: hägg (1 ex.), hassel (1 
ex.), slån (1 ex.), nypon (1 ex.) och tok, Potentilla fruticosa (1 ex.). 
3) på nordvästra långsidan: bok (1 ex.), klibbal (1 ex.) samt tok, 
Potentilla fruticosa (1 ex.). 
Trädens och buskarnas placering har naturligtvis ej kunnat ske i någon 
systematisk ordning, utan hava de i allmänhet insatts där de på grund av sin 
storlek o. s. v. bäst fått plats. 
En hel del smärre buskväxter — svenska och utländska — hava dess¬ 
utom inplanterats i respektive klasser å area perennis, där de få stå tills vi¬ 
dare. Skulle det i framtiden visa sig, att de där bli för stora och skrymmande 
eller verka vanprydande, så kunna de ju alltid flyttas, men det har visat sig, 
att det ej går så alldeles lätt att utfylla alla areans sängar med endast örter, 
så att på försök har denna anordning vidtagits. Följande buskar ha insatts 
ä area perennis: benved (Evonymus europaea), häckspiréa ( Spiraea salicifoha), 
kvitten (Cydonia vulgaris), liguster (Ligustrum vulgäre), olvon (Viburnum 
opulus), oxbär (Cotoneaster integerrima), persisk syren (Syringa persica), 
surtorn (Berberis vulgaris), trädgårdskornell (Cornus alba) och vildkaprifol 
(Lonicera perielymenum). 
