T. TULLBERG 
tillföll den yngste sonen, jägmästaren Carl Ridderbtelke, som 
ägde och brukade den till dess försäljning 1879? då svenska sta- 
ten inköpte boningshusen och Linnés museum med ett dem om¬ 
givande mindre område och Uppsala universitet den övriga delen 
av egendomen. 
2 . Gärdens utseende ocli byggnadernas inredning vid den tid, 
då den inköptes av svenska staten (1S79). 
Till grund för denna redogörelse vill jag lägga en karta 
över Hammarby, upprättad 1879, således vid försäljningen, av 
jägmästare K. Ek, på vilken alla till egendomen hörande bygg¬ 
nader stå upptagna (hg. 1), och får jag för övrigt hänvisa till pl. 
111 och hg. 2, av vilka den förra framställer gärden under en 
årstid, dä träden äro avlövade, den senare åter under sommaren. 
Ikula förskriva sig med all säkerhet från 1870-talet. 
Själv minnes jag mycket väl gårdens utseende såväl frän 
tiden tor försäljningen som från närmast föregående årtionden, 
da jag alltiträn min barndom ofta vistades på Hammarby. En 
del detaljer, särskilt beträffande uthusen, har jag också erhållit 
av jägmästaren Ridderbjelkes son, numera avlidne kapten Fredrik 
Ripdkrbjei ke, som ju även hade väl reda på gården och under 
1870-talet biträdde sin fader vid dess skötsel. Det är ju dock 
möjligt, att en eller annan av de här lämnade uppgifterna ej all¬ 
deles passar in på tiden tor försäljningen utan tillhör ett något 
tidigare skede, men detta torde vara av ringa betvdelse. 
boningshusen voro vid denna tid tre, vilka alla ännu finnas 
kvar. nämligen huvudbyggnaden, liggande i öster och väster samt 
tvenne flyglar, den västra, bildande en nästan rät vinkel mot 
. ^ d en. samt den östra, bildande med denna en inåt 
gården något trubbig vinkel, den torra låg således rätt i n 
och söder, den senare sträckte sig något mera från nordnorc st 
till s\ dsvdväst. 
Beträffande de särskilda rummens läge i dessa bysrsmader 
