LINNÉS HAMMARBY 
I 1 
en del fruktträd. I den nedre, större delen (fig. i h) funnos en 
mängd bärbuskar, särskilt krusbärsbuskar, och fruktträd. 
Den nordligare ändan av denna trädgård var icke uppbruten, 
utan utgjorde fortfarande en stenbacke, på vilken förekom en 
dunge av unga lärkträd. Parallellt med den trädgården åt vägen 
begränsande gärdesgården stod en rad bikupor. 
Vid trädgårdens nordöstra gräns låg liksom nu en i klippan 
sprängd brunn, och vid denna vidtog en rad små byggnader ut¬ 
görande brygghus (fig. i: 17), ett par källare (fig. i: 18 och 19) och 
en isbod (fig. 1: 20). Ungefär midt emot brunnen på motsatta sidan 
av körvägen, där tillsyningsmannens bostad nu är belägen, låg en 
spannmålsbod (fig. 1: 5) och längre bort åt nordväst en badstu 
(fig. 1 : 21) och en smedja (fig. 1: 22). 
Norr om gården låg som nu Hammarby park och i denna 
på höjden strax bakom huvudbyggnaden Linnés museum (fig. 
1: 4). Nedanför detta åt väster funnos lämningar elter hans si¬ 
biriska trädgård, antydd genom en av lösa stenar uppförd låg 
inhägnad. Parken bestod då som nu huvudsakligen av barrträd. 
Öster om gården låg däremot ett område, skilt från den egent¬ 
liga parken genom en gångstig (fig. 1 i), som gick nedanför mu- 
seihöjden längs dess östra sida ned till en gånggrind åt vägen, 
till vilken vi strax skola återkomma. Detta område var helt 
övervuxet av lövträd, askar, almar och lönnar, under vilka en 
yppig vegetation av förvildade trädgårdsväxter utbredde sig. Detta 
område kallades i dagligt tal »parken», på kartan betecknat 
som gamla trädgården. Fill denna ledde som nu en gång lörbi 
norra gaveln av östra flygeln rätt österut till en mindre, öppen 
plats ungefär i midten av parken. På denna plats stod då samma 
soffa som nu. För övrigt funnos där åtskilliga andra gångar, 
alla osandade, och en berså invid norra ändan. Nere v i c l gär¬ 
desgården mot Hubbyvägen ett stycke till vänster om huvud¬ 
gången torde då ännu funnits kvar en fyrkantig, av några gamla 
träd omgiven plats, som jag mycket väl minnes, och vilken 
enligt alldeles bestämd uppgift av min mor av Linnés dotterdotter 
kallades »morfars lölsal». Dessa träd äro nu försvunna. 
På den yttre gården möttes på denna tid liksom nu tre 
