LINNÉS HAMMARBY 
1 3 
taga en mera sydlig riktning till samma gren av stora landsvägen, 
som över Falebro går till Nöden och Uppsala. Edebyvägen 
är nu så tillvida förkortad, att den från Edebybro går rakt fram 
till landsvägen. Båda dessa vägar tillslötos vid gården av grindar. 
Den tredje vägen, som vi kunna kalla Ängebyvägen, men 
som i min barndom kallades »knallervägen», utgjorde en fortsätt¬ 
ning av den mellan boningshusen och den nya trädgården gående 
vägen. Den gick liksom nu i nordvästlig riktning genom en del 
av parken och passerade därefter en med små träd och buskar 
beväxt backe nordväst om parken, den s. k. prästgårdsbacke, 
där den böjde sig mot norr och förenade sig med den väg, som 
från Tjocksta leder till kyrkbyn. Numera användes ej längre den 
västliga delen av denna väg, utan ta de, som begagna den, av 
strax väster om parken och köra över prästgårdsängen direkt till 
prästgården och komma så upp på Tjocksta vägen. 
Genom parken gingo då som nu talrika gångstigar, bland 
vilka jag här vill nämna tvenne. Den ena, som även finnes 
upptagen på fig. 5, utgår från Ängebyvägen ungefär midt emel¬ 
lan Hammarby gård och Ängeby samt genomlöper parken i nord- 
nordvästlig riktning förbi en liten lägenhet, inbäddad i parkens 
norra kant och i min ungdom benämnd Tibblins stuga, ned till 
vägen mellan Tjocksta och prästgården. Ungefär midt emellan 
nämnda stuea och vä^en lio-eer en utmärkt källa, varifrån dricks- 
vatten hämtades till Hammarby. Denna väg är tämligen bred 
och torde om vintern kunna användas även som körväg för ar¬ 
betsåkdon. 
Den andra gångstigen, vars början är betecknad med 1 på 
fig. 1, utgick även den från Ängebyvägen, men alldeles invid 
gården, vid en grind strax bakom den ovan omtalade spannmåls¬ 
boden och gick sedan öster och norr om den nyssnämnda gång¬ 
stigen, tills den förenade sig med denna vid 1 ibblins stuga. 
En annan cråncrstD som också bör nämnas, är den som då 
liksom nu leder från Bergsbrunna station över Berga ned till 
ån vid Nedre Ängeby till Ängebyvägen. Över ån färdades man 
på den tiden med en mycket dålig ökstock eller tidtals på en 
smal spång. 
