OM CHRISTOPHER TÄRNSTRÖMS RESEJOURNALER 
127 
skriftssamling-, som av sin ägare, ryttmästaren Johan A. Ihre, i 
skilda repriser deponerats i Uppsala universitetsbibliotek. Detta 
fynd, som ju icke saknar sin betydelse, torde utgöra anledning 
nog att ägna någon uppmärksamhet åt Tärnström och åt dessa 
kanske de enda återstående resultaten av hans forskningsfärd 
som stäcktes, innan den ännu rätt hunnit börja på allvar och åt¬ 
minstone innan det egentliga undersökningsområdet uppnåtts. 
I fråga om Tärnströms tidigare öden är icke något mera 
anmärkningsvärt att me'ddela utöver de uppgifter, Fries därom 
sammanställt i sin Linné-monografi. 1 Han var född 1703 
alltså några år äldre än Linné — och bördig från Fundbo i 
Uppland, där fadern var rusthållare. Inskriven som student 1724, 
ägnade han sig åt studier i filosofiska och teologiska fakulteterna. 
Vare sig det nu kan ha berott på bristande iver från Tärnströms 
sida för dessa ämnesgrenar eller väl snarare på de sinkande kondi¬ 
tioner, som han för brödfödans skull måste åtaga sig — nog av, 
först efter 15 år, d. v. s. 1739, tyckas några synliga resultat av 
hans studier ha visat sig. Detta år disputerade han nämligen 
pro exercitio under El. Frondins presidium på första delen av 
en avhandling om Aland, 2 vari han lämnade en topografisk 
skildring av denna ögrupp, som just en flerårig kondition givit 
honom tillfälle att lära känna. Hans arbete förefaller för övrigt att 
stå ungefär i jämnhöjd med vad som i tidens akademiska lärdoms¬ 
prov gemenligen presterades i detta stycke. Prästvigd s. å. 
emottog Tärnström tjänsten som skollärare i Östhammar och 
överflyttade 1741 i motsvarande funktion till Vaxholm. Men 
tydligen saknade han all fallenhet för detta kall: från ena som 
andra orten ingingo klagomål till domkapitlet över hans olörmåga 
såväl att undervisa, som att upprätthålla respekt och ordning 
bland disciplarna. Dessa förhållanden kommo naturligt nog I ärn- 
ström själv att önska sig bort från alltsammans och att åstunda en 
verksamhet, som bättre kunde förbereda hans befordran på den 
prästerliga banan. Då härtill kom att den håg lör naturveten¬ 
skapen, särskilt botaniken, som han alltid ägt och även under 
1 Linné, lefnadsteckning, D. 2 (Sthm 1903), s. 27. 
3 De Alandia, maris Baltici insula, P. I. 
