J 3 2 
ANDERS GRAPE 
aldrig så länge tient Compagniet», varför han också »tackar... 
Gud, som underligen låter tiena dem, honom fruckta, allting til 
det bästa». För Tärnström betydde det skedda åtskilligt, det 
tillförsäkrade honom de mäktige förmännens bevågenhet och »all 
möjelig handräckning och assistence i Kgl. W. Academiens affairer», 
ja t. o. m. »en kista til i Rummet». Den store optimisten Linné 
fattar naturligtvis detta allt såsom ett förebud för en gynnsam 
utgång: »Wår chinesiske prest» — skriver han till S. C. Bielke 
den 13 febr. s. å. 1 — »gjorde lycka straxt, som fick bättre loge¬ 
ment på skeppet, en kista till förökning: godt omen .» 
Den 13 februari 1746 kl. 9 på morgonen lyfte Calmar och 
ett annat till samma expedition hörande fartyg »Adolph Friedrich» 
ankar »i wargehole 1 T / 2 mil från Götheborg» med god ostlig vind 
men i tjock is och snösörja, som hotade att stäcka färden redan 
i begynnelsen. Därmed börjar alltså den egentliga resan, och 
ehuru det ej är vår mening att här mera ingående redogöra för 
resejournalernas innehåll, må dock så pass mycket anföras som 
kan anses erforderligt för att åtminstone i stora drag ange färdens 
förlopp och samtidigt lämna något intryck av dagböckernas halt 
och värde. 
Under färd i ofta nog hårdt väder, som vållade den vid sjön 
tydligen rätt ovane Tärnström mycken vånda, passerade man de 
skotska öarna, rundt Irland och England på väg söderut. Till 
sjösjukans kval sällade sig sömnlöshet, orsakad delvis av allt buller 
och brak ombord, vilket allt så småningom utmattade Tärnström 
till den grad, att skeppsläkaren måste ingripa. Resan gick emeller¬ 
tid raskt undan, och man nådde snart nog blidare luftstreck. Efter 
ett äventyr med en engelsk kapare i Spanska sjön siktades Portu¬ 
gals kust den 1 mars, och en vecka senare kunde man efter åt¬ 
skillig kryssning i motvind kasta ankar i Cadix. Resejournalen 
har hittills naturligt nog mest sysslat med väder och vind, resans 
fortgång samt författarens hälsotillstånd och hans prästerliga ålig¬ 
ganden ombord, till vilka förutom dagliga morgon- och aftonböner, 
söndagsgudstjänster m. m. också hörde beivrandet av sjöfolkets 
1 Bref o. skrifvelser, Afd. i : D. 3, s. 201. 
