OM CHRISTOPHER TÄRNSTRÖMS RESEJOURNALER 
1 33 
ovanor ifråga om svärjande m. m., något som förklarligt noo- 
vållade honom mycken möda och åtskilligt bryderi. Till natur¬ 
vetenskapliga iakttagelser hade ännu knappt något tillfälle 
yppat sig, bortsett från en eller annan fångad fågel el. likn. I 
Spanska sjön observerar han »effter kiölgången af Skeppet, en 
hoper gnistror ock strålar i wattnet, runda, större ock mindre 
röda som eld». Själv vill han tillskriva denna fosforescens »några 
underliga lysande fiskar» el. dyl., men vid förfrågan hos styr¬ 
männen får han det beskedet, »at sådant altid här synes i detta 
salta wattnet, härflytande af Skeppets fart som af den starka 
sältans hwälfningar undan kiölen giör sådan reflexion» — en 
lörklaring, som han utan vidare synes godta. 
Etter ankomsten till Cadix blir innehållet naturligtvis betyd¬ 
ligt rikare och mera omväxlande. Esomoftast avlägger han besök 
i staden, — varvid han får utbyta sin prästerliga habit emot lånade 
civila plagg, »Peruqve å la mod’», silvervärja och gullgalonerad 
hatt — och strövar gärna omkring där för att göra iakttagelser 
beträffande staden och dess invånare, vilkas klädsel och levnads¬ 
vanor väcka hans intresse. Han umgås hos den svenske konsuln 
Bellman -— »en galant Herre, bodde som i et Slott» — och erhåller 
där logis under sina besök i staden. En särskild uppmärksamhet 
ägnar han förklarligt nog de många kyrkorna, och journalen över¬ 
flödar av skildringar rörande de sällsamma ceremonierna, de prakt¬ 
fulla processionerna o. s. v. Den infallande påskhögtiden ger 
honom härvid speciellt rika tillfällen att se det kyrkliga livet ut¬ 
veckla all sin ståt. Ena dagen åhör han en mässa och måste 
så luthersk präst han är — falla på knä för att ej väcka 
anstöt, andra dagen bevittnar han en nunneinvigning; en annan 
gång har han religionsdispyter på latin med en irländsk pater 
eller en spansk-engelsk jesuit o. s. v. Det är icke utan, att han 
finner det vara väl mycket av det goda, när han ideligen möter 
»munkar eller Präster af allehanda slag, at man knapt måtte kom[ma] 
fram för dem på gatorna». Och om han stundom måste erkänna, 
att vissa religiösa bruk där i landet äro vackra och tilltalande, 
så kan han icke undgå att reagera mot befolkningens över¬ 
drivet devota läggning. »Folket ock särdeles deras fruntimer» 
