KARL HEDBOM 
I 46 
Den sista torde man väl i förevarande fall minst behöva 
tänka på. Det finnes i litteraturen ingen ting, som tyder på, att 
fläcktyfus eller fältsjukan vid den ifrågavarande tiden härjat i Upp¬ 
sala, varför man i betraktande av denna sjukdoms svåra konta- 
giositet väl kan anses berättigad till att lämna densamma ur räk¬ 
ningen. 
Den epidemiska febersjukdom, som grasserade i Uppsala 
hösten 1763 och varom Linné talar i brevet till Sauvages, kan 
möjligen varit en elakartad tyfoidfeber att döma av den skildring 
av sjukdomssymtomen, som lämnades av Halenius i hans Berät¬ 
telse till Colleg. Med. för 1763. »Många dogo, mest fattigt folk. 
Ej en enda av professorsstaten eller av de studerande hade denna 
feber.» Detta hindrar naturligen ej, att den främste av alla pro¬ 
fessorerna, Linné, kunde få sjukdomen senare följande vår. Och 
ehuru sjukdomen i början »mest höll sig i Kungsängsroten», så 
funnos även i andra stadsdelar stygga pesthärdar såsom t. ex. 
»Kamphafvet», »sentina malorum sordium plenissima Kamphaf», 
och Stadsdiket, » fossa in altera parte urbis, sordibus etiam abun- 
dans». Linné bodde nära Stadsdiket. Det var ej hans fel, att 
dessa sjukdomshärdar ej oskadliggjordes. Han hade ivrigt upp¬ 
manat stadens myndigheter att avlägsna dem. (Se Otto E. A. 
Hjelt: C. von Linné såsom läkare och medicinsk författare. 
Uppsala 1907, s. 85.) 
Komplikationen med pleurit, varom Linné talar i sina »Egenh. 
Anteckn.», är ej heller lätt att tyda. Visserligen är ingenting 
vanligare, än att svåra lungaffektioner förekomma vid tyfoidfeber, 
men de bruka i regel uppträda längre fram under sjukdomens 
senare förlopp, under det att Linné skriver, att han angreps »av 
en dödlig Pleuritis den 3 maj 1764», alltså strax i början av 
o 
sjukdomstiden. A andra sidan är det ej otänkbart, att pleuriten 
kunnat inrymmas i frossans sjukdomsbild, som i gamla tider synes 
varit nog så mångskiftande i Sverige. 
Emot antagandet av en tyfoidfeber, »nervfeber», talar ock 
möjligen det hastiga insjuknandet och kanske ändå mer den 
omständigheten, att Linné endast en vecka efter insjuknandet för¬ 
mådde skriva ett långt och redigt brev och att han senare flera 
