LINNÉMINNET OCH DESS VÅRDANDE. 
AV 
ELOF FÖRBERG. 
(Inledningsanförande vid Svenska Linné-Sällskapets i:sta ordinarie sammanträde i Stockholm 
den 24 Nov. 1917 å Strand Hotel.) 
Eders Kungl. Högheter, mina damer och herrar. 
Som bekant inköptes Linnés vetenskapliga samlingar — hans herbarium, 
som Linné själv kallade ovärderligt, hans stora bibliotek och hela hans korre¬ 
spondens — av en ung engelsman, d:r — sedermera sir James Edward Smith. 
Denna utomordentliga samling skapade i London en centralpunkt för 
naturvetenskapernas studium och gav impulsen till stiftandet av ett naturveten¬ 
skapligt sällskap, som till Linnés ära kallades The Linnean Society of London. 
Ungefär samtidigt, alltså redan ett tiotal år efter Linnés död, grundades La 
Société Linnéenne i Paris. Efter dessa följde så ej mindre än sex i olika 
städer i Frankrike samt i Briissel, i Schweiz, i Amerika (tre stycken), ja t. o. m. 
i Australien. Av dessa har utan tvivel The Linnean Society spelat den mest 
framträdande rollen. Det har så småningom förvärvat sig en position, jäm¬ 
förlig med en vetenskaplig statsinstitution. 
Då detta sällskaps historia är i flera avseenden för oss lärorik och upp¬ 
muntrande, ber jag att i största korthet få lämna några antydningar om den¬ 
samma. 
Den egentlige stiftaren var den nyssnämnde d:r Smith. Tillsamman med 
honom mötte den 26 februari 1788 i Marlborough Coffee House ett sjutal 
intresserade och höllo sällskapets första möte. Bland stiftarna voro svensken, 
Linnélärjungen Dryander, en prästman, en entomolog, en ung trädgårdsman 
och en tulltjänsteman. 
Under många år hade sällskapet en ganska blygsam inkomst, det törsta 
året blott 65 £. Dess förste tjänsteman, mr. Francis Borone, anställdes mot 
ett arvode av 5 guineas om året med skyldighet att närvara och tjänstgöra i 
sällskapet »at all times». Ännu efter ett 8o tal år uppgingo de årligen beta¬ 
lande medlemmarnas antal blott till omkr. 200. 
Av konung George III erhöll sällskapet ett kungl. privilegiebrev, vilket 
förnyades av konung Edward VII, som, i likhet med sina företrädare på tro¬ 
nen, var sällskapets beskyddare. 
