OM 
SVENSKA LINNÉ-SÄLLSKAPETS UTVECKLINGS¬ 
LINJER. 
AV 
ERIK MULLER. 
(Tal vid supén efter Svenska Linné-Sällskapets sammanträde i Stockholm den 24 Nov. 1917.) 
Under lyckosamma förebud har Svenska Linné-Sällskapet börjat sin till¬ 
varo. Talrikt församlade hava dess ledamöter fått göra bekantskap med cen¬ 
trala problem i den Linnéanska tankevärlden och under den sakkunnigaste 
ledning fått genomvandra den gamla Hortus upsaliensis, en av mästarens älsk- 
lingsskapelser. Grunden är tack vare de nitiska män, som ledt sällskapets 
start, lyckligt lagd. Hur skola Sällskapets öden vidare gestalta sig? Det Sven¬ 
ska Linné-Sällskapet vill icke vara en exklusiv fackförening, det vänder sig, 
om jag rätt förstår saken, till vidsträckta kretsar av vårt folk, till alla intellek¬ 
tuellt intresserade. Att Linné var ett snille av högsta rang och är vårt största 
naturvetenskapliga minne, är uppenbart. Att han inom sin vetenskap, botani¬ 
ken, utövat ett världsomfattande inflytande, är också klart. Mången torde 
härvid låta det bero. Har vår forskare spridt en internationell glans över 
Sverige, så är det Sveriges skyldighet att odla hans minne. Men andra mera 
kritiska torde måhända icke nöja sig med dessa skäl. Är — så kan man 
fråga sig — Linnéminnet verkligen av sådan art, är det av sådant intresse, att 
det kan motivera en allmän uppslutning kring detsamma? Denna frågas be¬ 
svarande sammanhänger på det närmaste med spörsmålet om sättet för Säll¬ 
skapets vidare utveckling. 
Vår tid och den närmast föregående äger botaniska forskare, som måste 
räknas till vetenskapens stormän. Jag tror icke, att någon av dessa natur¬ 
forskare eller någon annan, vore han även ett snille i sin disciplin, ja icke 
ens en Helmholtz, kommer varken nu eller i framtiden att bilda utgångs¬ 
punkten för någon sammanslutning av allmäntmänsklig art. Däremot är jag 
livligt övertygad om, att Linné är alldeles särskilt ägnad att bilda ett centrum, 
kring vilket icke allenast sakkunskapen utan även allmänbildningen samlar sig. 
Skillnaden mellan de ovannämnda stora vetenskapsmännen och Linné ligger, 
oavsett storheten, i forskarekynnet, vilket i sin ordning beror pa den tid, i 
vilken de levde. 
