5 
vztahujme jej k jakémus pomocnému, neproměnnému průřezu, jehož obsah 
plošný budiž U 0 , moment setrvačnosti a tedy poloměr setrvačnosti 
a položme 
Vše to uveďme v rovnici ( 3 ) píšíce zároveň za A hodnotu, jak ji vy¬ 
jadřuje rovnice (2); tím výminka přetvářná nabude formy 
Pp‘ — Qq Pxqds 
l 
— H 
f 
{x — p) ids 
-Q 
(l—q) l ds 
+... r» 
Qq r& ds 
— II 
ar ■ 
Vás 
ar 2 
V 
— p 
(£—/>) tás 
ar 
.í 
- Q 
(t~q) £ds 
ca" 
1 
EJ 0 s8 I ^ zz EJ u Jl ... (5), 
z ní pak plyne neznámá síla 
H 
_ &‘‘Q EJo — 
~ {T~ 
( 6 ), 
znamená-li 
& zz 
( 7 ) 
\ 2 ds 
d~ ň 
'Vás 
ca 
l 
l 
»■-£ x i ds 
~ ij /i 
(x — p) ids 
P 
+-•• Vil 
&ás 
ca' 2 
{.Í—P)£ás 
ar 
] 
9 " 
1 
xzds 
r + 
(x—q) \ ds 
P 
V‘“ — — 
tds 
Podrobnější stanovení součinitelů #, ti", ti tn jest úlohou ryze po- 
čtářskou, jež vymáhá, aby střednice jakož i proměna průřezu počtářsky byly 
dány; jinak nelze vyjádřiti veličin z, f, V ds, r, «, $ funkcemi proměnné ve¬ 
ličiny nezávislé x a vykonati integrování. Jsou-li tyto práce — a to bývá velmi 
často — příliš komplikované, či neznáme-li ani podrobněji zákona střednice, 
ježto může býti dána po případě jen obrazem svým, řešíme úlohu přibližně, 
kladouce místo integrálů součty konečné; řešení samo jest pak zase buď po- 
čtářské nebo grafické. 
5 
