11 
(obr. 2 h .), operujíce zase proměnnou vzdáleností polovou r*. Obrazce složkového 
netřeba tu rejsovati; stačí mysliti si, že obrazec 2 f . otočí se o 90 °, a věsti 
strany čáry výslednicové W pravoúhelně ku příslušným paprskům polovým 
obrazce 2 f . 
Krajní strany čáry omezují na přímce ab úsečku kterou zname¬ 
nejme krátce y x ; jest pak 
i i 
v _ V(-n(-£)_ 
} 1 “ Z-J r 1 — 
o o 
úsečka ta vyjadřuje tedy druhý člen výrazu 
& 
nedbáme-li zatím stálých činitelů. 
Přihlížejme dále jen k těm středům křivosti, jež náležejí k oblouku pb 
střednice; ku příslušným silám vodorovným — £' náleží určitý díl čáry 
jehožto krajní strany omezují na přímce Q úsečku n“ 7 T 0 tak, že 
71 7to - 
2 
(~V) <-t + q) 
Z v (t- 
r 1 
-q) 
Měřickým místem bodu n ki jest určitá křivka W‘. 
Vedeme-li v obr. 2 h . přímku pravoúhelně ku přímce obrazce 2 g . 
(v našem výkresu jest a/? vodorovná, tedy svislá), jsou trojúhelníky 
P“n ,u 7 i 0 , fiua j podobny, pročež 
71/ 7T o 
cca. 
q_ 
i 
a tedy 
q 
71 n °— TjL-i r' 
Znamenáme-li pak úsečku krátce písmenem y‘\, můžeme psáti 
r 11 . 
7Z 7Tq 71 7To 
Z V (t-q) « q VI 
r‘ r / r* 
a tím jsme sestrojili, nedbajíce zatím stálých činitelů, zbývající ještě členy výrazu 
G f ' 
11 
