4 
Nejsnadnější jest poznání vředů, umístěných v tračníku. Slyšitelné pře¬ 
lévání tekutin, »krunkání«, jež možno vyvolati tlakem v krajině ileocoecalní, 
rozdíly poklepu na těchto místech proti jiným místům, a měnící se dle obsahu 
převládajícího plynovitého nebo tekutého (bolestivost při doteku), i stolice řídké 
barvivém žlučním hojně zbarvené, nepříliš hojné, zejména od druhého týdnu 
se vyskytující. Ilojnosť průjmů od rozšíření katarrhu podružného z tyfosních 
vředů a množství jich asi závislá. 
Ve třetím týdnu nemoci při odlupování se příškvarů i části příškvarů ve 
stolicích nalézti lze, jakož se též dostavují krvotoky. Buď jsou stolice ještě na- 
hnědlé, avšak již rudě přibarvené, aneb odchází krev čistá, tekutá, zsinalé bar\y 
v 
v rozličném množství. Častost krvácení ze střeva bývá částečně i odvislá od 
léčení; zejména léčení studenými lázněmi lze obviňovati, že přispívá ku krvácení 
střevnímu. 
Není-li množství krve odešlé přílišné, ldesá-li teplota tělesní k normální, 
tu znamená často krvácení střevní obrat k lepšímu. Zůstává-li teplota tělesní 
navzdor ztráty krve značná, aneb vzrůstá-li ještě horečka, pak soudím o zlém 
významu, neboť připravuje se z rozsáhlých vředů střevních obsahem střeva za¬ 
viněná septická infekce. 
Krvácení do tračníku lze i poznati, aniž by byla krev řití vystoupila, jednak 
příznaky o ztrátě krve svědčícími, jednak poklepem, ukazujícím naplnění do¬ 
tyčného střeva 
Proděravění střeva, proniknutím vředů i skrze serosu, ve vyznačených pří¬ 
padech, bývá velice osudné a skoro v každém případě smrtné. Je-li nemocný 
v době katastrofy při dobrém vědomí, udává pocit bolesti, jest náhle vpadlý, 
úzkostí hroznou sevřen. Možno někdy snad slyšeti vystupování plynův a obsahu 
střevního do dutiny břišní, jako bublání, vyvolané zejména pohyby dýchacími, 
pohybem mohutnějším bránice. 
Plyny vystoupivšími do dutiny břišní nastává plynatosť dutiny břišní, 
s mohutným vydmutím stěn břišních, a vytísněním útrob břišních ze své po¬ 
lohy a záhy dostavivším se zánětem pobřišnice hnisavým, diffusním, se smrtným 
ukončením v několika málo dnech. Nejdelší trvání takové perforativní perito- 
nitidy viděl jsem na 11 dnů. 
Záleží na tom, jak veliký jest otvor proděravěný — zejména vředy ve 
skupině žláz mívají velké otvory — průběh podle toho jest bouřlivý a rychlý. 
Provalení všech vrstev stěny střevní nemívá někdy tak hrozných příznaků. 
Závisí na tom (mimo velikost’ otvoru), nebyla-li přilepena dotyčná část střeva 
na okolí, než se provalení stalo, dále neprovalí-li se vřed střevní s přilepenou 
stěnou střevní do jiné útroby. 
V prvém případě může být adhaese dosti pevná, tak že žádný obsah 
střevní nevystoupí do dutiny břišní, a pak lze poznati jen asi místní adhaesivní 
peritonitidu. Tato z počátku dosti pevná adhaese může se zase odtrhnouti 
a v pozdější době volnou perforaci zříditi. 
Aneb přilepení střeva bylo dosti pevné a rozsáhlé a vřed pronikne dále. 
Pokud jsem sám pozoroval, stalo se tak do kličky jiné tenkého střeva — aneb 
do tlustého střeva a jednou do měchýře močového. Diagnosa prvého jest ne- 
20 
