10 
pro léky a několik židlí. Opatření spolehlivé opatrovnice, která se střídala 
s matkou nemocné, z nichž jedna do půl, druhá od půlnoci střežila. 
Stran životosprávy jen tekutá potrava, polévka čistá, mléko zvařené a oso¬ 
lené, něco čaje a něco červeného vína do vody. Léků jen dle potřeby při 
hyperpyrexii. Ve druhém týdnu nemoci přihodil se ohromný nádor sleziny 
během několika hodin, tak že slezina deset centimetrů široká přesahovala čáru 
podpažní levou a dosahovala čáry střední až k pupku. Nemocná úplně při 
vědomí udávala pouze pocit tlaku v krajině slezinné. Bylo se právem obávati 
roztržení pouzdra sleziny, při dalším pokračování zvětšování se sleziny. Roseola 
velice sporá, stolice jen po irrigaci do střeva obyčejnou vodou, a to stolice 
sbalená. Nadmutí břicha jen velice nepatrné, žádná bolestivosť ani samovolná 
ani při doteku v krajině ileocoecalní, jakož i žádných rozdílů poklepu. 
Horečka stále planoucí trvala 46 dní, měřením zjištěn ustavičný směr 
ku 40° C. (pod paždí), nebylo-li použito antipyretik. První pokus zabalení do 
mokrých prostěradel chladných skončil povážlivým kollapsem, tak že nutno 
bylo použiti rozhodných excitancií (aetherové injekce). Ze všech protihorečna- 
tých prostředků osvědčil se nejlépe antipyrin, z počátku v dávkách půlgratn- 
mových per os, později per rectum podávaných. Vždy následovalo klesnutí 
teploty ponenáhlé o 2° C., trvání asi b hodin, po čemž teplota na novo vstou- 
pati počínala. Ošetřující matka sama již dle vzezření nemocné pozorovala pře¬ 
stoupení teploty přes 3V5°. Tato začala pak býti velmi živou, hovornou, měla 
omamy sluchové a zrakové při úplném vědomí. Za celou dobu nemoci bylo 
vypotřebováno 80 grammů antipyrinu a 5 velikých láhví cognacu, který byl 
vždy podáván, jakmile se stal puls měkkým a malým. Dávky antipyrinu ku 
konci stupňovány býti musily, chtěl-li účinek dosažen býti, tak že v poslední 
v 
dny až 4 grammy za 24 hodin použito bylo. Žádný exanthem, jaký při po¬ 
dávání antipyrinu častým bývá, za celý průběh se neobjevil. 
Bylo i použito na zkoušku jiných antipyretik, avšak vždy po jediném po¬ 
kuse vráceno se k antipyrinu. Chinin, muriatic. měl totiž v dávkách '/,—V ‘2 gram- 
mových v zápětí značnou zaujatosť hlavy a nepříjemné hučení v uších. 
Phenacetin v dávkách '/ 4 grammových vyvolal hrozné poty a nepříjemné 
svedeni kuze. 
Jest zde zodpověděti námitku od mnohých lékařův činěnou. Nezaviňuje-li 
podávání antipyretik prodloužení nemoci a přetvoření jí v těžší průběh! 
Vliv vysokých teplot na útroby je nepopiratelný; zvrhlosti parenchyma- 
tosní se určitě vyskytují při stálých horečkách delšího trvání blíže 40° C. 
Vysoké stupně horečky nestále trvající s oblevami na 38° a i 36° C. mnohem 
lépe se snášívají. 
Jedná-li se o nemoc, u které předvídáme dlouhý běh horečnatý, není nikdy 
lhostejno, vysokou teplotu nějaký čas delší nechati státi, a proto jest nám pra¬ 
vidlem při vyskytování se teplot 40' použit rozhodně antipyretických léků- 
Nejen že celý stav nemocnému lze učiniti snesitelnějším, ale i odvrácení přeměn 
parenchymatosních, nutně následujících, rozhoduje v našem počínání. Jest ovšem 
co litovati, že navzdor všem možným antipyretikám často se nepodaří teplotu 
snížiti. Jakému prostředku se má dáti přednosť, tcť závisí především na vý- 
26 
