16 
Kyselin volných bylo velice málo, a jen kyselina mravenčí byla dle redukce 
soli stříbrnaté zjištěna. Zajímavá jest rychlá aetheriíikace v mladině té. Alkoholy 
jsou vyloučeny, vysušeny; 220 gr (ze 45 litrů piva) pak bylo zcela zvolna 
destilováno. Pouze ethylalkohol byl přítomen, aldehyd žádný neshledán. Poslední 
alkoholický destilát proměněn byl jodem a bílým fosforem v jodidy, ty byly 
sušeny a destilovány. Celý podíl těkal při 71 9°, tedy poblíž bodu varu ethyl- 
jodidu. My však víme, že není tím celý alkohol proměněn v jodid, a nejsou 
nám známy zákony o závislosti mezi tím jodováním i tíží radikálů alkoholických, 
i byl tudíž zbytek chloroformem vytřepán a provedena zkouška na amylový 
alkohol. Skutečně i zde objevila se nepatrná, ale přece jasná reakce na alkohol 
ten, jehož tam musily býti sledy pranepatrné. 
Filtrát mladiny (zbavené pokožky kvasničné), zakvašené r. 1886 v březnu 
kvasnicemi Sacc/i. cer. M 2 , destilován. Destilát poskytl silnou reakci jodo- 
formovou, amylového alkoholu nenalezena ani stopa. Ethylalkohol však nebylo 
možno vyloučiti jakožto vrstvu, skoro všechen byl během čtyř let zoxydován. 
Těkavých kyselin nalezeno množství 1 y 3 násobné u porovnání s mladinou 
obsahující Sacch. cer. M ls a sice byly to kyseliny mravenčí opět i valerová. 
Kyselin netěkavých (z tekutiny zkvašené, těkavých součástí prosté d 15 . 5 = F0370) 
bylo tolik, co přísluší 5'4 cm 3 normál, louhu. 
Veškerý dusík ve 100 cm 3 jest 0T184 gr 
dusík bílkovin. 00079 gr 
dusík peptonový.00015 gr 
dusík amidový., . . . 0'00357 gr 
dusík látek, kteréž MgO-NH 3 odštěpily 0'0276 gr 
dusík zbývající amidokyselinám a j. . . 0’OHO gr. 
Zkvasitelný materiál zkvašen až na uhlohydraty, kteréž ve 100 cm c počítány 
jakožto dextrosa vydají 2’92 gr. 
Filtrát mladiny zakvašené r. 1886 kvasnicemi Sacch. cer. M z . Shledáno 
bylo dvakráte tolik těkavých kyselin co u produktu kvašení kvasnic Sacch. 
cer. M 1 . Těkavé kyseliny rozděleny na deset frakcí, i zkoušeny frakce I. a IV. 
Obě obsahovaly tytéž kyseliny, jak už dříve nalezeno: mravenčí i valerovon. 
Za příčinou poznání kyseliny valerové co do konstituce její, odkudž bylo by 
lze původ její odhadnouti, byly veškeré zbývající frakce zneutralisovány a se¬ 
hnány. Soli barnaté tam obsažené prováděly zajímavé změny. Fenolftaleinové 
zabarvení ku neutralisaci použité mizelo, když roztok chvíli na vzduchu stál, 
i vylučoval se ponenáhlu uhličitan barnatý a tekutina zapáchala po volné ky¬ 
selině valerové. Sůl barnatá byla kvantitativně rozložena kyselinou sírovou, 
tekutina kyselá zdestilována a destilát nasycen kvantitativně hydrátem sodnatým. 
Zde byla hra barvy zcela opačná, okyseleno-li slabounce kapičkou kyseliny 
nějaké minerálné a tekutina odbarvena, zčervenala na to ve krátké době, když 
kysličník uhličitý sodnatou sůl kyseliny mastné rozložil. Fenolftaleinnatrium se 
patrně vyššími kyselinami mastnými nerozkládá. Kyseliny valerové bylo ovšem 
velmi málo, i nevylučovala se ani sůl její vápenatá ani manganatá určitě při 
zahřátí roztoků jejich. Z tohoto negativného se chování není ovšem určitě 
66 
