18 
hydrátu jich vlastního těla snad za pomoci jiných organismů, jichž činnosť 
byla za průběhu samého kvašení utlumena. Našimi analysami jest tolik zji¬ 
štěno, že kvasnice samy ani po letech tak neučinily, neboť v láhvích pivních 
byly na dně kvasnice živé, ač jen v skrovné míře. Otázka ta zasluhuje bližšího 
prozkoumání, neníť výsledek páně Lindetův nijak definitivní. Myslíme, že podaří 
se nám později problému toho se dotknouti, až přistoupíme ku kvasnicím 
lihovarnickým, jichž máme více variet isolovaných, zejména při kvašeních za 
temperatur značně vyšších. 
Co do hranice kvašení musíme oznámiti, že jsme pokoušeli se několikráte 
po odstranění látek dusíkatých dextriny podle způsobu Scheiblerova osmosou 
odděliti od možných cukrů snad ještě zbylých, avšak nepodařilo se nám nikdy 
extrakcí alkoholem isolovati cukr. V tekutinách více než pět let s kvasnicemi 
ve styku se nalézavších zbyly uhlohydraty, kteréž silně Fehlingovu tekutinu 
redukovaly, kteréž i s činidlem fenylhydrazinovým poskytovaly ssedliny, avšak 
krystalických cukrů isolovati nijak odtud se nepodařilo. Znamenitými pracemi 
Scheiblerovými mezi tím vyšlými mnohé nyní se nám vysvětluje, však my 
přece uhlohydraty ony zbývající podrobíme studiu. 
Velmi nápadné byly dvě okolnosti: že se vyskytly nejen ve starých vy- 
kvašených tekutinách, nýbrž i v čerstvých pivech vykvašených v laboratoriu 
při 13—16° C kulturami ze starých mázder kyselina mravenčí i valerová a po 
případě i jich aethery. V pivech čerstvých i starých za chladit vykvašených 
i chovaných kyselin těch nebylo. Mimo to jsou nápadný proměny v dusíkatých 
poměrech, vytvoření značných množství solí kyselin organických amonatých, 
málo amidů, za to však nejvíce amidokyselin! 
Procesy, kterými vznikly ony kyseliny, považovali jsme za pochody oxy- 
dačné, i bylo na snadě odvozovati obě kyseliny z molekuly uhlohydratové; 
vždyť obě ty kyseliny mravenčí i valerovou získal zajímavým způsobem Loezv 
(Berliner Ber. XXIII. 866), když byl vodný roztok dextrosy okysličoval černí 
platinovou velmi účinnou. Co se týče aetherů ve starých vykvašených tekutinách 
s mázdrou, nepovažovali jsme věc za tak palčivou, aniž jsme myslili že nutno 
přibrati velmi důvtipné* hypothesy Nágeli-ho (Theorie der Gáhrung 1879, 
str. 21a násl. a str. 228); průběhem času zaestherifikovaly se kyseliny vynikající 
s alkoholy přítomnými a tak zcela vznikly asi naše aesthery, jak nalezl Wisli- 
cenns (Lieb. Am. 12510 i 133’214:) při acetylomléčnanu ethylnatém 
CH 3 . CH . COo C 2 H 5 
i 
O 
c 2 h 3 o 
* Velmi nápadné jsou ve příroděvysky tující se aesthery o témže počtu atomů uhlíku 
v kyselém i alkoholickém radikálu: skoňcan skořičnatý, aether kyseliny angelikové a tygli- 
nové s amylalkoholem, palmitan cetylnatý atd., kteréž mohly vzniknouti oxydací poloviny 
své nynější molekuly a sloučením ve stavu zrodu. My ostatně víme velmi málo o vitálně 
oxydaci; což není nápadné společné vyskytování se látek 
n u CH 3 p xt CH 3 p tt 
4 n ii c H '-a. 4 p H v ~ai 11 4 
^3 n 7’ ^3 1 / ’ 
OCH. xt OCH 3 
C,H S ! L » H - C,H,Ó,? 
68 
