21 
amonaté těkavé byly vyloučeny, musily v destilát těkati amidy tekavých oněch 
kyselin. Skutečně těkají amidy nízkých kyselin mastných s parami vodními 
velmi dobře, a při varu jejich vodných roztoků s uhličitanem draselnatým za 
přítomnosti fenolftaleinu objevují se ony úkazy odbarvování povlovného, jak 
svrchu pověděno bylo. Rozkládají se tudíž amidy těkavé kyselin mastných též 
za varu s roztokem uhličitanu draselnatého a sice povlovně: amoniak prchá, 
sůl draselnatá zbývá. To v literatuře jsme nenalezli. 
Podle horních udání jsou mimo amidy tam přítomny i jejich příslušné 
kyseliny ve stavu volném; která kyselina byla jakožto amid přítomna, zda 
jedna či obě, říci neumíme. 
Aby další poměry byly prozkoumány, byl zbytek po první destilaci do¬ 
plněn na původní objem a znova destilováno na polovic. Těkavého ničeho 
více nevystiženo. I bylo potom přesyceno opatrně kyselinou solnou* do silné 
kyselé reakce a rychle s vodní parou destilováno. V destilátu nalezeno velmi 
mnoho kyseliny uhličité, pak mravenčí, a stopy nějaké kyseliny vyšší. Veškeré 
to množství kyselin těkavých jest stanoveno titrací, kyselina uhličitá ve zvlášt¬ 
ním vhodném aparátu vážkově. Na to bylo přesyceno čerstvě vypálenou magnesií 
a destilováno do kyseliny solné. Chlorhydrat obsahoval též v sobě amoniak, 
neboť platiny z chloroplatičitanu bylo 44‘3°/ 0? což jest též theoretická veličina 
platinsalmiaku. Jiný podíl (as jeden litr) byl s magnesií přímo destilován, 
z destilátu vyňal chloroform po třepání látku, kteráž jsouc pevná, krystalická 
o dlouhých jehlách, zapáchala silně po nikotinu. Množství její bylo tak malé, 
že nebylo lze ani na bod tání pomýšleti. 
100 cm 3 té tekutiny (zbavené těkavých amidů a bílkovin; peptony zde 
nebyly pražádné) obsahovalo 0*05146 dusíku jakožto amoniak** ve způsobě 
solí amonatých. Hledíc ku 0*1041 gr veškerého dusíku, jest množství to ohromné, 
daleko převyšující výsledky pochodů způsobených normálnými kvasnicemi piv¬ 
ními svrchu vypsanými. Mimo to bylo tam též 0*0051 gr dusíku ve způsobě 
amidů netěkavých. Pokusy ty byly všemožně měněny, aby se podařilo i ty 
netěkavé kyseliny kvantitativně stanoviti, aby vystoupil poměr C0 2 : NH 3 zby¬ 
lému, avšak veškeré výpočty nebyly spolehlivý. I pátráme přímo po jednotli¬ 
vých látkách. 
* Onou kyselinou, která jest předepsána ku rozkladům kvantitativným dextrinů. 
Zředění bylo tak silné, že na rozklady hlubší přítomných uhlohydrátů při té rychlé 
destilaci a tom velikém zředění nemožno pomýšleti 
** Abychom se přesvědčili, pokud jest stanovení amoniaku pomocí čerstvě vypálené 
magnesie spolehlivým, destilovali jsme šťovan amonatý, fosforečnan amonatý i octan amo- 
natý a salmiak s magnesií čerstvě pálenou, samy o sobě v roztocích vodných, napotom 
pak za přidání acetamidu, karbamidu aneb asparaginu v různých poměrech. I ukázalo se 
že acetamid, jsa vodními parami těkavým, zvyšuje o něco množství amoniaku ze sob 
amonaté prchající; v míře značnější činí tak karbamid. Příbytek na amoniaku není závis¬ 
lým na povaze soli amonaté. Karbamidu samého rozkládá se magnesií ve vodném pro¬ 
středí v době, kdy určení amoniaku bývá za stejných jinak okolností skončeno, asi 3 5° 0 . 
Podivuhodným způsobem kolísal podíl rozloženého karbamidu za přítomnosti různých těch 
solí amonatých, také mezi 3’2—3*7 n / 0 - Asparagin, pak amidokyseliny: tyrosin a leucin 
nijak nepůsobily v ono stanovení. 
71 
