18 
po narkose ethylbenzolové a cymolové králíci vesměs zotavili; cymol však 
patrně působil silněji než ethylbenzol. 
Charakteristické působení má vsouvnutí chloru v molekulu benzolovou; 
jevilť u žab chlorbenzol místný (paralysa končetiny korrespondující s místem 
injekce) i povšechný účinek. Tento úplně se lišil od narkotického působení 
vyšších členův řady benzolové, stav se naopak dráždivým. Netřeba, abych 
vzpomenul dráždivého období po chlorovaných paraffinech. 
Z dalších pokusův mých s deriváty fenolu i anilinu patrno , že lze sub¬ 
stitucí radikálův jedovatost původní látky , zejména účinek dráždivý v centra 
nervová měniti v působnost narkotisující a paralysující. 
Téměř přesný jest tento účinek k poměru molekulárně váhy radikálův. 
Methyl v anisolu není ještě s to úplně potlačiti účinek fenolu; anisol jest ještě 
dosti prudký oproti fenetolu, ve kterémž ethyl již naprosto účinek fenolový 
zdolati dovedl; fenetol má působení již čistě narkotické, v anisolu pak se do¬ 
máhá ještě křečovitý a tetanisující účinek fenolu. (Tetanus šíje králíkův.) 
Podobné poměry nalezl jsem v řadě anilidův. Původní křečový účinek 
anilinu se vesměs stírá a vyhlazuje substitucí postupné řady radikálův kyselých. 
Formanilid působí prudce, smrtě (oproti všem ostatním derivátům) rychle 
paralysou. 
Výminečná, aldehydická povaha kyseliny mravenčí obráží se v působení 
jejího substituovaného radikálu. Méně působící radikál kyseliny octové v acet- 
anilidu nevyhlazuje úplně původní dráždivý účinek anilinu; po butyr- a isobutyr- 
anilidu nastupuje již jen narkosa a paralysa, kdežto valerylanilid téměř beze 
stopy účinku zůstává (u králíků). 
Rostoucí vahou molekulárnou substit. radikálův zlahodňuje se prudký 
účinek anilinu až k úplné inaktivnosti. 
. CHO — CJI 3 0 — C 4 H 7 0 — C,H 9 0.) 
Povšimnutí hodny jsou zde některé poměry: kyselina octová jest prosta 
všeho účinku fysiologického, a anilin v dávce 0,2 g. u králíků rovněž. 
Acetanilid však smrtí králíky v dávce 0,2 g. bezvýminečně, kdežto octan 
anilinu v téže dávce na králíky nijak nepůsobí. 
Rovněž sluší zaznamenati rozdíl intensity účinků isomerných butyru a iso- 
butyranilidu, z nichž poslední účinkuje mírněji, ač kyselina isomáselná o něco 
slaběji působí než máselná. 
Z neúčinnosti fenylacetanilidu nedají se činiti žádné dalekosáhlé konkluse; 
ony anilidy k pokusům připravené, které by na substituci aromatických radi¬ 
kálův v anilin světlo vrhaly, nemohl jsem pro nerozpustnost upotřebiti; přece 
však patrno, že substituce fenylu ve skupině amidové jest bez významu i se 
současnou substitucí acetylu na jádru benzolovém. 
/ 
Účinek paracliloracetanilidu jest dalším důvodem, že chlor jest vážným 
činitelem v příčině účinku fysiologického; účinek této látky oproti prostému 
acetanilidu jest nepoměrně intensivnější. 
118 
