5 
Kosti v lidské stanici diluviální u Lubné nalezené patří těmto druhům 
ssavčím: stepnímu koni, divokému turu, kamzíku, sajce, jelenu, sobu a nosorožci. 
Zvěř tuto na lovu zabil a sem přivlekl člověk ku společným hodům. Na 
předpotopní české tabuli převládala sobí kýta; dle kostí a zejména hnátů 
z Lubné pocházejících napočetl jsem sobů asi 15. 
Paroh sobí, jejž jsem před několika lety nalezl, jest naříznut (dle pana 
dr. Woldřicha) a též dva parůžky sobí a jedna kosť mají zářezy, učiněné 
pazourkovými noži, jak mne upozornil p. prof. Maška, jenž ještě nalezl v mé 
sbírce úlomky šidla, zhotoveného ze slonoviny mamutí. Nedávno nalezl jsem 
též zašpičatělý konec podobného nástroje ze slonoviny fossilní. 
Co se týče původu diluviálních vrstev samých, přišel jsem již loni a ze¬ 
jména začátkem letošních svých pozorování k tomuto náhledu: Richthofenova 
theorie o navátých vrstvách čínských platí též pro naše diluvium. 
v 
České diluvium dělí se dle svého původu ve dvé, a to ve vrstvy spodní, 
naplavené, a ve vrstvy, jež naváty byly větry za doby štěpní. 
Spodní diluvium jest vrstevnaté, a to buď štěrk, o němž někde se dá 
dokázati, že je třetihorní, aneb písek a výše hlína, jejíž povaha závisí na 
panujícím okolním útvaru. V křídovém útvaru jsou hlíny tyto vápenité a úrodné 
v permu červené, zbarvené permskými tufy porfyrovými, chmelonosné. Hořejší 
vrstva pak, v níž nalezly se zbytky fauny a zbytky práce lidské u Lubné, 
v 
jest navátá, žlutá (vůbec v Cechách), nevrstevnatá, a má kolmé pukliny. V ní 
se daří stébelnatým rostlinám a cukrovce. 
Rozdělení toto má i význam praktický, pedologický, o němž jinde pro¬ 
mluvím. 
Mocné závěje prachu uloženy jsou pravidelně na svazích jihovýchodních 
a východních, kde chráněny byly před dalšími účinky panujících větrů. Po¬ 
dobně jsou uloženy i u Lubné. 
v 
Ze náš praobyvatel tolik pazourkových nástrojů, jemu zajisté cenných, 
v tábořišti poměrně malém opustil, toho mohou býti rozličné příčiny: snad 
měl materiálu hrubého (nuclei) s sebou velmi mnoho, snad se na něho vyří¬ 
tila dravá zvěř, snad ho překvapil nepřítel člověk aneb velká, nepohoda pra¬ 
chové bouře. 
Ať již detaily způsobu života diluviálního člověka určitě vylíčiti nelze, 
tolik je faktum, že náš člověk s mnohými zvířaty žil, jichž obyčejná historie 
nezná, jejich masem se živil a kožemi se šatil, že vyráběl primitivní kamenné 
nástroje a že znal oheň. 
Současníci diluviálního člověka Lubenského dokázáni jsou tito: 
Equus caballus fossilis minor Woldřich. 
Bos primigenius Bojanus. 
Antilopě cf. rupicapra Pallas. 
Antilopě sp. 
Cervus elaphus L. 
Rungifer taraudas Pallas. 
Rhinoceros antiquitatis Brdt. 
171 
