4 
vodě, zpozorujeme, že v krátkém čase zrudne, ač zevnější vzduch naň půso- 
biti nemohl. Jest také možno měnu barev přímo pozorovati, obrátíme-li skle¬ 
něnou tabulku ohřátým, tedy redukovaným praeparatem dolů a pouštíme-li 
na ni chladnou vodu. 
Podobný výsledek se objevil, byl-li oxydovaný kousek plic ponořen do 
fysiologického roztoku kuchyňské soli na G0° ohřátého. Po několika vteřinách 
zbledl, zrudl však téměř okamžitě, byv přenesen do roztoku jen 4° teplého. 
Plíce oxydují se tedy , i když zevnější vzduch žádného k nim přístupu 
nemá. 
Bylo tedy na snadě se tázati, zdali snad vzduch v plících obsažený změny 
uvedené nezpůsobuje. Avšak pokusy, které v příčině této 3 prof. Spina konal, 
ukázaly, že se plíce atelektatické chovají právě tak, jako plíce vzduchem napl¬ 
něné, a že tedy vzduch sklípkový příčinou změn oněch není. Jen ten rozdíl 
byl pozorován, že se hra barev na bezvzdušných plících dostavuje pomaleji, 
a že k oxydaci jejich třeba jest nižších, k redukci pak vyšších teplot, než 
u plic, vzduchem dostatečně naplněných. — 
Hned předem chci upozorniti, že chromogeny šedé hmoty hemisfér mozko¬ 
vých —- o těchto budiž zde jednáno — chovají se podobně. To přimělo mne 
věcí se blíže zabývati. 
Podnikl jsem pokusy tyto z vybídnutí a vedením pana prof. Spiny a 
provedl je v laboratoři jeho ústavu. 
Ještě, nežli pokusy své uvedu, upozorniti chci na to, že konkluse prof. 
Spiny , pokud se vlivu alveolárního vzduchu týče, nabytými zkušenostmi mými 
se potvrzují, neboť se během pokusů mých ukázalo, že se mozek ceteris 
paribus chová právě tak jako plíce, okolnosť to, na niž tím větší důraz musím 
položiti, poněvadž u mozku námitka, že by vzduch obsahoval, jest bezpřed¬ 
mětnou. Chování se mozku vysvítá blíže z následujících pokusů: 
Pokus č. 1. 
' Mozek dvouletého morčete rozloží se v kousky, jež se položí konvexitou 
na skleněné tabulky. Jeden uloží se na led, druhý do zahřáté světnice. Po 
nějaké době stane se tento o jemný odstín bledším než onen. Chlazený 
kousek ohledáván byl pod mikroskopem (Reichert, obj. 4.) ve světle odra¬ 
ženém a jevil diffusní rudé obarvení tkáně a určitě prosvítající kapillary obsahu 
jasně červeného. Jakmile byl praeparat nad Bunsenovým plamenem slabě 
nahřát, cévy krevní zhnědly a praeparat nabyl žlutavého, bledšího přibarvení. 
Když ale přiložen na kraj pod drobnohledem ležícího podložného skla kousek 
ledu, tu mozek zrudl a s ním také cévy krevní. Toto vyvolávání rudé barvy 
a její zblednutí dalo se na tomtéž praeparatu několikráte opětovati. Připome- 
nouti sluší, že se obsah kapillar odbarvuje pomaleji, a že naopak rudne rychleji, 
než vlastní tkáň mozková. 
1. c. sub I. 
182 
