Známo jest, že některé buňky těla živočišného, jako bílé krvenky a buňky 
lymfoidní, ukazují vedle zevního pohybu při silných zvětšeních ve svém proto- 
plasmatu také pohyb vnitřní. Obral jsem si za úkol, učiniti tento vnitřní pohyb 
patrným a to i v buňkách, ve kterých onen pohyb jen s tíží postřehnouti lze. 
Podávám zde výsledek prací svých o pohybu vnitřním v buňkách chru- 
stavky hyalinní. Pokusným objektem byly mi zimní žáby (rana esculenta), na 
kterých jsem studoval chrustávku tibie a femuru ze kloubu kolenního. 
Postup pokusů byl následovní. Chemicky čistou modř methylenovou jsem 
rozpustil v destilované vodě, filtroval, filtrát odpařil a vysušil. Z takto připra¬ 
vené modři udělal jsem si 2°/ 0 vodní roztok a zfiltrovav vstříkal jsem roztoku 
v 
pod kůži hřbetní žáby 1 Pravazskou stříkačku. Žábu dal jsem na to do mísy 
skleněné, jejíž dno bylo vodou pokryto, a přiklopil zvoncem skleněným, 
ponechávaje místa pro přístup vzduchu. Po 24—48 hod. žába zabita, obnažen 
kloub kolenní, otevřen a ostrým nožíkem, ve fysiologickém roztoku soli ku¬ 
chyňské (0.6°/ o ) namočeným, seříznuty tenké lamelly chrustavek kloubových 
a vloženy hned do fysiologického roztoku soli kuchyňské na podložkové 
sklíčko naneseného, přikryty sklíčkem krycím a mikroskopicky vyšetřeny. 
Tu shledáme, že buňky této hyalinní chrustavky jsou naplněny jemnými 
zrnéčky kulatými modrého barviva, velikostí poněkud se lišícími. Počet jich 
v jednotlivých buňkách je velmi rozdílný, některé nevykazují pražádných 
zrnek barviva, jiné jsou jimi takřka přecpány. Počet zrníček celkový závisí od 
toho, jak žába dlouho po injekci žila; po 12 hod. je zrnek těch málo, po 
24—48 hod. nejvíce, třetí den zrnka ta počínají mizeti, takže čtvrtého dne 
jich mnohdy již neznamenáme. Než úkazy ty jsou individuální; tak lze často 
ve skupině mladých buněk blízko sebe ležících, snad dělením buňky mateřské 
povstalých, jen jednu zrnéčky barviva naplněnou spatřili, kdežto ostatní jsou 
jich prosty. Též jsem pozoroval, pokud byl počet zrnéček barviva v buňce 
nevelký, že zrnéčka jakoby se jádrům vyhýbala, neboť v nich obsažena ne¬ 
byla; na periferii jader však hojně se na místě některém nalézala. Ta zrnka, 
která ve projekci jádra ležela, že nad jádrem jsou, dokázalo řádné uspořádání 
foku. Za to ve případech, kde tělo buněčné zrnéčky oplývalo, zdála se jádra 
buněčná často na první pohled diffusně zbarvenými. Bližší ohledání ukázalo, 
že i zde jsou zrnéčka barviva, jež však tak těsně na sobě leží, že za diffusní 
syté zbarvení imponují. Chová se tedy jádro buněčné ku barvivu poněkud 
jinak, než tělo buňky. 
1 
189 
